РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

за участю секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до Житомирської міської ради про продовження строку для прийняття спадщини, та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із указаним позовом, в якому просить продовжити ОСОБА_2 строк для прийняття спадщини, спадкового майна належного ОСОБА_4, померлого 05.04.1999 року, на житловий будинок 4/2, по провулку 1-му Пролетарському(провулок ОСОБА_5) в м. Житомирі; в порядку спадкування визнати право власності ОСОБА_2 на житловий будинок 4/2, по провулку 1-му Пролетарському(провулок ОСОБА_5) в м. Житомирі. В обґрунтування позову зазначила, що є донькою ОСОБА_4 й ОСОБА_6 та в подальшому змінила своє прізвище на «Климчук». Вказує, що 5 серпня 1969 року ОСОБА_4 купив будинок №4/2 по провулку 1-му Пролетарському в м. Житомирі. Батько позивача помер 5 квітня 1999 року, однак в свідоцтві про смерть помилково зазначено по батькові померлого не «Яковлевич», а «Якович». Про смерть батька позивач як і його колишня дружина дізнались лише в листопаді 2014 року. На думку позивача, нею пропущений строк для прийняття спадщини з поважної причини, на вищевказане спадкове майно у вигляді будинку ніхто не претендує, ОСОБА_4 заповіту не укладав, інших спадкоємців у нього не має.. Звернувшись до приватного нотаріуса Ємільчинського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, у зв'язку з пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини.

В судове засідання позивач не зявився, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просив справу розглянути за відсутності позивача.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника міської ради, возовні вимоги не визнає.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 05 квітня 1999 року у с. Мухівці Немирівського району Вінницької області помер ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ 302488.

Згідно копії свідоцтва про народження позивач ОСОБА_8 народилась 16.06.1968 року у м. Житомирі та її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_6.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 11.04.1985 зроблений актовий запис №183, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Прізвище відповідача після розірвання шлюбу Гудзішевська.

02.11.1990 року ОСОБА_8 зареєструвала шлюб із ОСОБА_9 та взяла прізвище чоловіка.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається зокрема із будинку по пров. 1-му Пролетарському, 4/2 в м. Житомирі. Як вбачається із матеріалів справи та довідки КП «Житомирське обласне МБТІ» Житомирської обласної ради від 15.05.2015 року №454 вказане нерухоме майно належало померлій особі на підставі договору купівлі-продажу від 05.08.1969, посвідченого нотаріусом Житомирської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 05.08.1969 за реєстром №3-2249.

Як вбачається із копії спадкової справи №155/2016, що була заведена Немирівською державною нотаріальною конторою, позивач ОСОБА_2, яка приходяться донькою померлого ОСОБА_4 (в свідоцтві про смерть Яковича), 22.03.2016 року звернулась із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого 05 квітня 1999 року батька.

Державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 22.03.2016 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у якій нотаріус послався на не подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини в межах передбаченого законодавством строку та не надання документів, які підтверджують фактичне прийняття спадщини. На підставі викладеного у постанові нотаріус постановив відмовити ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок №4/2, розташований по пров. 1-му Пролетарському в м. Житомирі.

Відповідно до розяснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується законодавство чинне на той час, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини.

Згідно приписів ст.252 ЦК УРСР часом (моментом) відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до вимогст.548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно зі ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Частина 1ст.550 ЦК УРСР передбачає, що строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

Пунктами 1, 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України («Спадкове право») застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Так, у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 судам розяснювалось, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК та набути право на спадщину згідно до ч. 5 ст. 1268, ст.ст. 1296-1299 ЦК. Вирішенння судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини.

У п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 розяснено, що положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

ЦК УРСР 1963 року взагалі не передбачав визначення судом додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Однак у ст. 550 ЦК УРСР 1963 року вказувалось про право суду продовжити строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 Кодексу, якщо суд визнає причини пропуску строку поважними. Але у випадках, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке збереглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна.

Пленум Верховного Суду України у тому ж пункті 24 своєї постанови від 30 травня 2008 року № 7 розяснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З огляду на викладене, суд задовольняє вимоги ОСОБА_2 в частині визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, та не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання права власності в порядку спадкування.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 211, 223, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Житомирської міської ради про продовження строку для прийняття спадщини, та визнання права власності, задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_2 строк для прийняття спадщини, спадкового майна належного ОСОБА_4, померлого 05.04.1999 року, на житловий будинок 4/2, по провулку 1-му Пролетарському(провулок ОСОБА_5) в м. Житомирі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Г. Перекупка