Справа №442/6293/17
Провадження №2/442/329/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Павлів З.С.

з участю секретаря судового засідання - Михавко І.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

з участю представника позивача: ОСОБА_5,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить з них солідарно кошти в сумі 203952,08 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29.04.2015 ОСОБА_3 отримав від нього кошти в сумі 8000 доларів США в якості позики. Того ж дня між ним та відповідачами в якості забезпечення виконання умов договору позики було укладено договір поруки. Проте, відповідачі взятих на себе зобовязань не виконали, позичені кошти не повернули, а тому 01.12.2015 звертався до відповідачів із листом-вимогою про повернення коштів.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов визнають.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступних міркувань.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлено, що 29 квітня 2015 між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір позики на суму 8000 доларів США.

На час укладення вищевказаного договору позики ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, що стверджується долученим до матеріалів справи Свідоцтвом про шлюб серія 1-СГ №022091.

Згідно п.2.2 вказаного вище Договору повернення отриманих сум здійснюється рівними частинами відповідно до наступного графіка: 4000 доларів США до 01 вересня 2015 року, 3000 доларів США до 01 жовтня 2015 року, 1000 доларів США.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З метою виконання взятого на себе ОСОБА_3 зобовязання за вищевказаним договором, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за належне виконання боржником забезпеченого зобовязання. Поручитель цією порукою забезпечує виконання зобовязання за основним договором в повному обсязі.

Статтею 629 ЦК закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищенаведене, а також беручи до уваги заяви відповідачів про визнання позову, те, що визнання такого не порушує нічиїх прав та законних інтересів, суд вважає, що існують усі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 206, 264, 430 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 203952,08 гривні заборгованості за договором позики та 2039,52 гривень судових витрат, а всього:205991,60 гривню.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1: АДРЕСА_1.

Відповідачі: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Суддя Павлів З.С.