Ухвала

27 липня 2018 року

м. Київ

справа № 2-1-526/10

провадження № 61-40301ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2010 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 29 травня 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2010 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 29 травня 2018 року.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

До касаційної скарги додано клопотання, у якому заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження, обгрунтовуючи його тим, що повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду вона отримала

07 червня 2018 року, а тому процесуальний строк на касаційне оскарження вважає пропущеним з поважних причин. На підтвердження зазначених обставин надає інформацію про рекомендоване поштове відправлення

№ 226, однак наведене не може бути належним доказом поважності причин пропуску процесуального строку на касаційне оскарження, оскільки відсутні відомості про те, що саме цим відправленням апеляційний суд направив постанову від 29 травня 2018 року. Будь-яких інших доказів до клопотання не додано, за наявності яких суд міг дійти висновку, що апеляційний суд направив кореспонденцію з номером відправлення, зазначеного заявником.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, позивачу необхідно надати належні та допустимі докази на підтвердження дати отримання нею повного тексту судового рішення, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявником до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У касаційній скарзі заявником зазначено про долучення до матеріалів касаційної скарги квитанції про сплату судового збору, проте під час відкриття поштового конверту, у якому надійшла касаційна скарга, квитанції про сплату судового збору не виявлено, про що складено відповідний акт.

Таким чином, заявнику необхідно направити на адресу суду докази сплати судового збору.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

На момент подання позову порядок сплати державного мита за звернення з позовами та іншими заявами до суду регулювалось Декретом Кабінету Мінстрів України «Про державне мито» від 21 січня 1993 року № 7-93.

З набранням 01 листопада 2011 року чинності Закону України «Про судовий збір» стягнення державного мита за звернення до суду з позовами та іншими заявами у відповідних нормативно-правових актах змінено на стягнення судового збору.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21 січня 1993 року № 7-93 (у редакції на момент подання позову) ставка державного мита за подання позовної заяви складала 1 відсоток від ціни позову, але не менше трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Отже, розмір судового збору за подання позову становив не менше 51, 00 грн та не більше 1 700, 00 грн.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України

«Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Ураховуючи, що позов пред'явлено у березні 2009 року, ціна позову - 102 385, 96 доларів США, що в еквіваленті становить 817 961, 46 грн, ставка судового збору за подання позову становить 1 700, 00 грн.

Таким чином, за подання касаційної скарги заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3 400 грн 00 коп. (1 700,00х200%).

Судовий збір повинен бути перерахований за наступними реквізитами: отримувач коштів: УК у Печерськ. р.-ні./Печерськ.р.-н/22030102., , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Центрального районного суду

м. Миколаєва від 24 березня 2010 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 29 травня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 27 серпня

2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик