Справа № 529/154/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року Диканський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Гвоздика А. Є. у приміщенні Диканського районного суду в смт. Диканька, розглянувши без проведення судового засідання у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі рішення Диканського районного суду Полтавської області від 13.12.2017 року, яке набрало законної сили, за позивачем було визнано право власності на спадкове майно, як за спадкоємцем за заповітом, після померлого діда ОСОБА_3 Вказане спадкове майно складається з комбайна зернозбирального, марки СК-5М, рік випуску 1989, шасі 779436, двигун № НОМЕР_1, реєстраційний номер 18160НО, право власності на яке посвідчено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії ТТ №085996, трактор колісний, марки МТЗ-80, рік випуску 1979 року, шасі 0926532, двигун № НОМЕР_2, реєстраційний номер 6525ПЛ, право власності на яке посвідчено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії АБ №120713 та трактор колісний, марки Т-25А, рік випуску 1993 року, двигун № НОМЕР_3, реєстраційний номер 6515ПЛ, право власності на яке посвідчено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії АБ №120714, сівалка марки СЗТ-3,6А, 1993 року випуску, як за спадкоємцем такого майна після померлого діда ОСОБА_3.

Вказуючи на те, спірна сільськогосподарська техніка, зареєстрована в фермерському господарстві "Промінь", головою якого є його брат, відповідач по справі, та знаходиться на присадибній ділянці останнього, до якої у нього немає доступу, позивач звернувся до суду з позовом про витребування майна у ОСОБА_2 з чужого незаконного володіння.

Окрім, того позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, у яких просить анулювати свідоцтво про реєстрацію трактора Т-25 серія ВІ004197, державний номер 02985 ТВІ, номер рами 271, номер двигуна НОМЕР_4, власником якого вказаний відповідач по справі.

В обґрунтування вказаної позовної вимоги позивач зазначає, що він є законним володільцем трактора Т-25, який успадкував, як спадкоємець за заповітом, після свого діда, однак, на його думку, відповідачем було перебито номер двигуна з 1413599 на 1413999. Отже свідоцтво про реєстрацію його трактора на його думку було видано з порушенням чинного законодавства, а тому підлягає анулюванню.

Оскільки ціна позову не перевищує п'ятисот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є незначної складності, а тому за таких обставин являється малозначною, тому підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, то відповідно до ч. 13 ст. 7, п.2 ч. 6 ст. 19, ч.ч. 3, 5 ст. 279 ЦПК України. Тому, справа була розглянута без повідомлення сторін в порядку письмового провадження без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідач в порядку ст. 178 ЦПК України подав відзив на позов, у якому вказав, що після смерті ОСОБА_4, який є їхнім батьком та був членом селянського (фермерського) господарства "Промінь" /далі - СФГ "Промінь"/, спадкоємцями майна вказаного господарства були нині померлі ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які в своє чергу були дідом та бабою позивача і відповідача. Останні після смерті ОСОБА_4 успадкували по 1/2 частини майно СФГ "Промінь", яке складалося з сільськогосподарської техніка, в тому числі і спірне майно. На даний час вказане спірне сільськогосподарське майно рахується за Фермерським господарством "Промінь". Даних про реєстрацію вказаної техніки за відповідачем немає.

Відповідач вказує, що позивач ОСОБА_1 є членом СФГ "Промінь", як нині померлі ОСОБА_3 та ОСОБА_5, ОСОБА_1. Позивач жодних заяв про припинення членства у фермерському господарстві не надавав, а саме господарство не ліквідоване.

Окрім цього, відповідач просить витребувати з майно з відповідача ОСОБА_2, однак частина вказаного майна зареєстрована не за ним, а за ФГ "Промінь". Твердження відповідача, що належна йому успадкована сільськогосподарська техніка знаходиться на подвір'ї останнього заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у своєму відзиві на позов, також зазначив, що згідно з Статуту ФГ "Промінь" члени ФГ є власниками майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не передбачено угодою між ними. Однак, жодних угод між відповідачем, як головою ФГ "Промінь" та іншими членами цього господарства не укладалося.

Також, відповідачем у відзиві на позов вказується, що позивачем по справі, була написана розписка, яка посвідчена 21.11.2003 року секретарем Нелюбівської сільської ради Диканського району Полтавської області про те, що останній відмовляється на його користь від всієї сільськогосподарської техніки.

Окрім цього, відповідачем вказується, що в при розгляді цивільної справи № 529/1081/18, його як голову ФГ "Промінь" так само і ФГ "Промінь" не було залучено до розгляду такої, а сам позивач ОСОБА_1 не повідомляв суд, що він є членом ФГ "Промінь" разом з спадкодавцем. А тому, останнім, як головою ФГ "Промінь" буде подано апеляційну скаргу на вказане рішення.

За вказаних вище обстави відповідач ОСОБА_2 вважає, що заявлений до нього позов є безпідставним.

Позивач ОСОБА_1 у відповідності до положень ст. 179 ЦПК України надав суду Відповідь на відзив, у якій зазначив, що відповідач по справі є головою ФГ "Промінь", а дане спірне майно зареєстроване за вказаним господарством, що підтверджується відповідною довідкою, сівалка марки СЗТ-3,6А, 1993 року випуску по рахунку №1023 Охтирського агросервісну не реєструється, однак всі відповідні до неї документи знаходяться у відповідача.

Позивачем у своїй відповіді на відзив, наголошується те, що ним і не вказувалося, що вказана сільськогосподарська техніка зареєстрована за відповідачем, вона дійсно зареєстрована за ФГ "Промінь". Однак, ним зазначалося, що саме відповідач ОСОБА_2, не віддає належне йому майно, яке знаходиться на його присадибній ділянці, доступу до якої у нього немає.

Він, на даний час дійсно є членом ФГ "Промінь", а відповідач являється головою вказаного фермерського господарства. Однак, майно позивачем було набуте, як спадкоємцем за заповітом, після інших членів цього господарства, а тому майно, яке він просить витребувати не є спальною сумісною власністю, а є його приватною.

Щодо розбіжностей, які є у номерах правовстановлюючих документів, про які вказує відповідач у своєму відзиві на позов, позивач пояснив, що останній як голова фермерського господарства несе відповідальність за такі у номерних знаках та номерах шасі.

Твердження відповідача, щодо відсутності на його присадибній ділянці спірної сільськогосподарської техніки, на думку позивача не відповідають дійсності, оскільки у своїх письмових поясненнях відповідач по справі, як голова ФГ "Промінь" пояснив, що він здійснює переміщення сільськогосподарську техніку, яка стоїть на балансі у його господарства. Таким чином, на думку позивача, відповідач ОСОБА_2 не заперечував про наявність у нього майна належного саме позивачу по справі.

Окрім того, позивач у своїй відповіді на відзив зазначає, що відповідач з метою відчуження успадкованої позивачем сільськогосподарської техніки, розміщує у пресі оголошення про продаж такої, зокрема він знайшов оголошення про продаж трактора МТЗ-80, тюкача Джон-Дір-342, сівалки С3-3. Окрім того, факт продажу сіялки підтверджується наявною у матеріалах справи копією пояснень про те, що ОСОБА_6 по "Жовтій газеті" побачив оголошення про продаж сіялки С,3 3,6і зателефонував за номером телефону, який належить саме відповідачу по справі.

Окрім того, позивач зазначив, що інший член ФГ "Промінь" ОСОБА_2 В,О. може підтвердити в судовому засіданні, той факт, що за місцем реєстрації ФГ "Промінь" сільськогосподарська техніка відсутня, а знаходиться у господарстві відповідача ОСОБА_2

Відповідач, як голова ФГ "Промінь" несе всю відповідальність за зберігання майна до того моменту поки він не передасть належним чином його позивачеві, як новому власнику. Окрім того, відповідач, як голова цього господарства повинен знати, де знаходиться майно, яке перебуває на балансі його господарства.

Щодо твердження відповідача, щодо написання ним - позивачем по справі, розписки про відмову від даного майна, яка на даний час має юридичну силу є безпідставною, оскільки вона була написана ним до того, як ним було успадковане спірне майно, як спадкоємцем за заповітом. Від майна, яке позивач по справі успадкував за заповітом, не відмовлявся.

19.04.2018 року відповідачем по справі подано клопотання про зупинення провадження по справі, яку мотивує тим, що Фермерським господарством "Промінь", в особі його голови ОСОБА_2, подано апеляційну скаргу на рішення Диканського районного суду від 12.12.2017 року, яким саме і визнано за ОСОБА_1 право власності на спірну сільськогосподарську техніку. На даний час ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 13.04.2018 року відкрито апеляційне провадження, а тому на підставі положень ст. 251 ЦПК України, відповідач ОСОБА_2 просить суд провадження по вказаній справі зупинити до закінчення апеляційного розгляду.

20.04.2018 року вказана заява відповідача була задоволена, а провадження по справі було зупинено.

Згідно постанови Апеляційного суду Полтавської області від 07.06.2018 року, рішення Диканського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Нелюбівської сільської ради Диканського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно, залишено без змін.

09.07.2018 року провадження по справі було поновлено, а розгляд справи було продовжено в порядку спрощеного провадження зі стадії її зупинення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права; припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до п. 23 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" судам роз'яснено, що відповідно до ст. 387 ЦК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

Судом встановлено, згідно рішення Диканського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2017 року, яке надрало сили, в апеляційному порядку не змінено та не скасоване, що позивач по справі, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті свого діда ОСОБА_3

Вказаним рішенням суду за позивачем ОСОБА_1 визнано право власності на майно у вигляді комбайна зернозбирального, марки СК-5М, рік випуску 1989, шасі 779436, двигун № НОМЕР_1, реєстраційний номер 18160НО, право власності на яке посвідчено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії ТТ №085996, трактор колісний, марки МТЗ-80, рік випуску 1979 року, шасі 0926532, двигун № НОМЕР_2, реєстраційний номер 6525ПЛ, право власності на яке посвідчено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії АБ №120713 та трактор колісний, марки Т-25А, рік випуску 1993 року, двигун № НОМЕР_3, реєстраційний номер 6515ПЛ, право власності на яке посвідчено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії АБ №120714, сівалка марки СЗТ-3, 6А, 1993 року випуску.

Як вбачається з додатку уніфікованої автоматизованої електронно - облікової системи, що трактор колісний, марки МТЗ-80, рік випуску 1979 року, шасі 0926532, двигун № НОМЕР_2, реєстраційний номер 6525ПЛ, право власності на яке посвідчено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії АБ №120713, комбайн зернозбиральний, марки СК-5М, рік випуску 1989, шасі 779436, двигун № НОМЕР_1, реєстраційний номер 18160НО, право власності на яке посвідчено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії ТТ №085996, трактор колісний, марки Т-25А, рік випуску 1993 року, двигун № НОМЕР_3, реєстраційний номер 6515ПЛ, право власності на яке посвідчено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії АБ №120714, знаходяться в ФГ "Промінь" та зареєстровані за вказаним господством, окрім вказаного вище зернозбирального комбайна СК -5М.

Окрім вказаної вище сільськогосподарської техніки на балансі ФГ "Промінь", знаходиться комбайн зернозбиральний СК-5 "Нива" 1986 року випуску, заводський номер 489012, № двигуна 200537, № шасі 413516, номерний знак 01866ВІ, свідоцтво АБ600372, який також і зареєстрований за вказаним господарством.

З копії письмових пояснень відповідача ОСОБА_2, які були ним надані 26.04.2017 року працівнику Диканського ВП ОСОБА_7, що він, як голова ФГ "Промінь" здійснює переміщення техніки, яка знаходиться на балансі вказаного господарства. Однак, якої саме не зазначено.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до п.5 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України. Пунктом 19 вказаної постанови передбачено, ще застосовуючи положення ст. 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки властивими ознаками, що вирізняють її з поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.

Суд не приймає твердження позивача по справі, що відповідачем продавалася саме належна йому сівалка С3-3,6 , оскільки зі змісту оголошення, яке знаходиться одній із сторінок "Жовтої газети" (а.с № 98 ) не зазначені інші відомості, які вказують на індивідуальну визначеність цієї речі, з яких вбачається що саме вона належить позивачеві.

А тому не можливо дійти до твердого переконання, та зробити висновок тільки з вказаного вище оголошення про те, що саме відповідач утримує у власному господарстві належну позивачеві сівалку, лише з того що останнім було розміщено оголошення про продаж сільськогосподарської техніки у виді сівалки С3-3,6.

Таким чином, жодний доказ, наданий позивачем, не підтверджує наявність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги позивача щодо підтвердження права власності на витребуване майно, щодо факту вибуття майна з його володіння поза його волею, щодо наявності майна у незаконному володінні відповідачки, відсутність у відповідачки правових підстав для володіння майном.

Окрім цього, судом не приймається до уваги твердження відповідача зазначені у відзиві на позов про те, що позивачем бала написана розписка у 2003 році про те, що він відмовляється від прийняття своєї частки спадщини на всю сільськогосподарську техніку, власником якої був його батько ОСОБА_4, оскільки відмова від прийняття спадщини подається у встановленому законом порядку, шляхом подачі відповідно заяви, а не розписки. Окрім цього, позивач не приймав спадщину після смерті останнього, а таким спадкоємцем був ОСОБА_3 - дід позивача. Саме після діда, позивач, як спадкоємець за законом, успадкував спірну сільськогосподарську техніку.

Як вбачається з копії Статуту Фермерського господарства "Промінь", засновником та головою вказаного господарства є ОСОБА_2, що також вказано і в Довідці № 19/5186 про включення до Єдиного державного реєстру підриємств та організацій України.

Членом вказаного господарського товариства, окрім інших осіб є і позивач по справі - ОСОБА_1.

Як вбачається з досліджених судом доказів, що позивач неодноразово звертався до правоохоронних щодо його конфлікту з головою ФГ "Промінь" ОСОБА_2, який є його братом, з приводу сільськогосподарської техніки.

Однак у своїх позовних вимогах, позивач просить суд витребувати майно з чужого незаконного володіння у ОСОБА_2, саме як у фізичної особи, хоча по змісту самого позову вказує, що останній саме як голова ФГ "Промінь" здійснюючи фермерську діяльність свого господарства утримує таку техніку.

Окрім цього, сам позивач зазначає, що вказана сільськогосподарська техніка не перебуває у власності відповідача, а саме перебуває на балансі та зареєстрована за ФГ "Промінь", окрім зернозбирального комбайна СК -5М, який лише знаходиться на балансі цього господарства.

З вказаних вище обставин суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2, як фізична особа, являється неналежним відповідачем, оскільки майно перебуває на балансі у ФГ "Промінь".

При розгляді справи, позивач не скористався своїм право, передбаченим ст. 51 ЦПК України та не заявляв клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем. Враховуючи, що суд з власної ініціативи позбавлений можливості вчиняти таку процесуальну дію, вказані обставини, разом із іншими, свідчать про необхідність відмови у задоволенні позову в частині витребування майна з чужого незаконного володіння.

Окрім цього, позивач просить суд анулювати свідоцтво про реєстрацію трактора Т-25 державний номер 02985 ТВІ, номер рами 271, номер двигуна НОМЕР_4, належного відповідачу ОСОБА_1, оскільки вважає саме себе законним володільцем цього транспортного засобу, хоча номер двигуна має розбіжності розбіжності в одну цифру а саме 1413599.

Однак на підтвердження своїх вимог позивачем не надано, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх збільшених позовних вимог в частині анулювання вище вказаного свідоцтва, тому суд приходить до висновку про наявність підстав і для відмови у задоволенні позову в цій частині.

Згідно з ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України скасуванню підлягають заходи забезпечення позову, вжиті судом у даній справі ухвалою від 13.03.2018 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 16, 187, 317, 387 ЦК України, п. 21, 23 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" ст. ст. 7 ч. 13, 10, 12, 17, 51, 81, 82 89, 133, 141, 158, 263-265, 273, 279 ч. 5, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні збільшених позовних вимог ОСОБА_1 , який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5, до ОСОБА_2 , який проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_6, про витребування майна із чужого незаконного володіння, відмовити за безпідставністю.

Скасувати заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Диканського районного суду від 13 березня 2018 року, а саме: арешт на комбайн зернозбиральний, марки СК-5М 1989 року випуску, заводський номер 939545, шасі 779436, двигун № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_7, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ТТ№ 085996, арешт на трактор колісний, марки МТЗ-80, 1979 року випуску, заводський номер 132427, шасі 0926532, двигун № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_8, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії АБ № 120713, арешт на трактор колісний, марки Т-25А, 1993 року випуску, заводський номер 239, двигун № НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_9, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії АБ№ 120714, арешт на сівалку марки СЗТ-3,6А, 1993 року випуску, реєстраційний номер та серія, номер свідоцтва про реєстрацію відсутні.

Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області.

Головуючий: