Справа № 487/1248/17
Провадження № 2/487/1740/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря судового засідання Гречаної А.Д., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

02.03.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, про стягнення аліментів. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що 07.10.2011 року був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем. 02.12.2016 року сторони офіційно розлучилися. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син перебуває на утриманні позивача. Стан здоровя та соціальне становище відповідача дозволяють йому виплачувати аліменти на утримання дитини, але відповідач матеріальної допомоги не надає. У сина сторін важке захворювання крові, в звязку з чим потрібний дорогий курс лікування. У позивача важке матеріальне становище і їй важко утримувати та лікувати неповнолітню дитину. Просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_4 аліменти у розмірі 3200 грн. з 01.05.2013 року і до повноліття дитини.

11.05.2017 року Заводським районним судом м. Миколаєва було ухвалено заочне рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Ухвалою суду від 22.05.2018 року заочне рішення скасоване, призначено підготовче судове засідання по справі.

Позивач до підготовчого судового засідання не зявилася, суду надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі 1500 грн.

Відповідач до підготовчого судового засідання не зявився, 13.06.2018 року надав до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1300 грн. не заперечував. 25.07.2018 року надав до суду заяву, в якій просив винести рішення на основі наявних в матеріалах справи доказів.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 07.10.2011 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 02.12.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Від шлюбу сторони мають дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який згідно медичного висновку №217 про дитину-інваліда до 18 років від 05.07.2017 року має захворювання імунне тромбоцитопенічне пурпуре, хронічний перебіг.

Відповідач у добровільному порядку грошей на утримання дитини не надає, між сторонами відсутня домовленість щодо сплати аліментів.

Також судом встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З довідки про доходи від 27.03.2018 року №670, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 працював слюсарем у ГУ Національної поліції у м. Києві та з січня 2017 року по листопад 2017 року загальна сума його доходу склала 61589,98 грн. Згідно довідки від 24.04.2018 року ОСОБА_2 з 25.05.2016 року по 24.10.2017 року працював в Національній поліції України.

Відповідно до довідки від 28.02.2018 року №6648 виданої Заводським ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_1 не отримувала аліменти у період з 02.03.2017 року по 28.02.2018 року.

Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною другою статті 51 Конституції України визначено обовязок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей.

Відповідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17).

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому вимоги позивача стосовно стягнення аліментів з відповідача починаючи з 01.05.2013 року є необґрунтованими та в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи, що відповідач має працездатний вік, його син ОСОБА_4 є дитиною-інвалідом та потребує коштів на лікування, а також матеріальної допомоги для повноцінного розвитку, але у відповідача на утриманні знаходиться друга дитина, а також той факт, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1300 грн., тому виходячи з принципу справедливості та розумності, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 211, 265, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 180-184, 191, 202, 203, 205-206 Сімейного Кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка мешкає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_2, на утримання дитини: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі урозмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи з 02 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, у дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 ч.1 Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Гаврасієнко