П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Бечка Є.М., Шарапової О.Л.,

за участі секретаря Кривопиші Я.О.,

позивач ОСОБА_2,

відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_3,

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Фреш»,

особа, яка подала апеляційну скаргу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Фреш»,

на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 квітня 2018 року; суддя - Карапута Л.В.; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 25 квітня 2018 року, м. Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 р. ОСОБА_2 предявила позов до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, в якому просила стягти з останньої компенсацію за порушені її авторські права у сумі 32000 грн 00 коп. і відшкодування судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що у 2012 р. ОСОБА_2 створила картину «Город спит» (назва приведена російською мовою). Її авторство на цю картину підтверджено підписом на ній і, крім того, Державним департаментом інтелектуальної власності при Міністерстві економічного розвитку і торгівлі України їй видано свідоцтво про реєстрацію авторського права на цю картину № 73811 від 12.09.2017. На неї ОСОБА_2 має виключні авторські права. 17.08.2017 в магазині «ВіВат канцелярія», що розташований у торговельному центрі «Голлівуд», який знаходиться за адресою: вул. 77-ї Гвардійської Дивізії, № 1 «а», м. Чернігів, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 реалізовувала товар, що має назву «блокнот для ескізів», штрих-код № 740, артикул № 1:263474, на лицьовому та зворотному боках якого протиправно використано фрагменти створеної позивачем картини «Город спит». Тож розповсюдження відповідачем вищевказаного контрафактного товару є піратством. Тому ОСОБА_2 в силу п. «г» ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» має право на компенсацію за порушення у вищеописаний спосіб її авторського права у сумі 64000 грн 00 коп., що є грошовим виразом 20 мінімальних зарплат.

Оскаржуваним рішенням вимоги ОСОБА_2 задоволено. Ухвалюючи його, суд І інстанції виходив з того, що позовні вимоги є доведеними.

В апеляційній скарзі ТОВ «Компанія «Фреш» просить скасувати вказане рішення і ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

- відповідно до п. 3 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», після набрання чинності цим законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат; до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної зарплати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 грн 00 коп. Отож при визначенні розміру стягнутої з відповідача компенсації позивачеві слід застосувати розрахункову величину мінімальної зарплати у сумі 1600 грн 00 коп., а не ту, яку застосував місцевий суд;

- факт існування у позивача авторського права, яке вона вважає порушеним, на момент виготовлення згаданого у позовній заяві блокноту, є недоведеним;

- також є недоведеними і тотожність малюнку, відтвореного на згаданому блокноті, з картиною «Город спит», і факт придбання цього блокноту у відповідача, оскільки з ним неможливо співставити реквізити товарного чеку, а зазначений на ньому штрих-код є наліпкою, яку можна легко нанести на будь-який примірник будь-якого виробу;

- вартість названого вище блокноту становить 60 грн 10 коп., а тому в силу ст. 3 ЦК України і розяснення, викладеного у п. 49 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав», розмір доведених по справі збитків становить 60 грн 10 коп. Отже розмір присудженої позивачеві компенсації є явно неспівмірним ані спричиненим їй збиткам, ані отриманому відповідачем доходу, ані природі самого порушення, ані принципам адекватності відповідальності.

- позивач не довів кількість потерпілих внаслідок реалізації спірного товару, не надав доказів щодо можливості відновлення стану, який існував до реалізації цього товару відповідачем, та не навів переліку необхідних для цього зусиль;

- відповідач не мав наміру порушувати авторські права позивача і про наявність у останнього виключних прав на твір, про який йдеться, він не знав.

У судовому засіданні представник ТОВ «Компанія «Фреш» підтримала апеляційну скаргу, а представники ОСОБА_2 просили її відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню.

Так, по справі встановлено наступне.

Відповідач ОСОБА_3 взята на облік як фізична особа-підприємець з 17.03.2010; видами її економічної діяльності є оптова торгівля іншими товарами господарського призначення, роздрібна торгівля газетами та канцелярськими товарами в спеціалізованих магазинах, роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах. Це підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (арк. 9-10).

У довіреності, виданій ОСОБА_2 на представництво її інтересів у судах ОСОБА_4, яку 04.07.2017 посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської обл. ОСОБА_5 за реєстровим № 447, зазначено, що ОСОБА_2, мешканка м. Харкова, вул. Курахівська, № 6, має паспорт МН № 784900, виданий їй 17.09.2005 Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській обл. (копія цієї довіреності на арк. 14-15).

Позовною стороною надано кольорову (арк. 240) і чорно-білу (арк. 10) копії створеної ОСОБА_2 картини «Город спит» (її назву приведено на російській мові).

Згідно з копією акту огляду веб-сайтів, який складено 29.05.2018 адвокатами ОСОБА_6 обєднання «Фіделіум», а також копіями доданих до нього скріншотів (арк. 219-236), на сайті https://arts.in.ua/artists/MaryanaKopylova/ позивач має власний профіль на сайті arts.in.ua, де розміщено її короткі біографічні дані, відомості про освіту, засоби звязку, участі у виставках, а також дата реєстрації на сайті 26.01.2012. У профілі позивача розміщено фотокопії її творів, зокрема й картина «Город спит». У галереї ОСОБА_2, що розміщена на сайті https://maryanakopylova.deviantart/com/art/City-298493648, знаходиться фотокопія створеної нею картини «Город спит».

Копією свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір № 73811, виданого Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, підтверджено факт реєстрації 12.09.2017 авторського права позивача на твір «Збірник творів образотворчого мистецтва художниці Маряни ОСОБА_2», до якого увійшла і створена нею картина «Город спит» (полотно, акрил, 2012 р.) (арк. 192-218; дата створення картини арк. 201, копія картини арк. 210).

Копіями чеків від 17.08.2017 (арк. 11) підтверджено факт купівлі у відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 в магазині «ВіВат канцелярія», що розташований у торговельному центрі «Голлівуд», який знаходиться за адресою: вул. 77-ї Гвардійської Дивізії, № 1 «а», м. Чернігів, блокнота для ескізів скетчбука 100 г штрих-код № 740, артикул № 1:263474, який виготовлено в 2016 р. у друкарні «Фактор Друк» на замовлення ТОВ «Компанія «Фреш» (кольорові копії лицьового та зворотного боків цього блокнота на арк. 246-247, а чорно-білі на арк. 12-13).

Суд візуально дослідив всі наявні у справі копії картини «Город спит» та всі наявні у справі копії лицьового й зворотного боків палітурки проданого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 блокнота для ескізів скетч бука. У результаті цього дослідження суд встановив, що на лицьовому й зворотному боках палітурки цього блокнота майже ідентично відтворено фрагмент картини «Город спит» (його окреслено червоною рамкою на копіях лицьового й зворотного боків блокнота (арк. 245-246). Цей фрагмент включає у себе запозичені з картини: художній образ - фантазійну істоту, будинки, дерева у формі листка, людину на даху будинку; їх взаємне розташування збігається з розташуванням, що зображене на картині.

З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права», картина «Город спит» за своєю юридичною природою є твором образотворчого мистецтва.

У ході судового розгляду справи належними й допустимими доказами доведено, що громадянка України ОСОБА_2 є автором картини «Город спит», на яку вона має виключні авторські права. Фрагменти цієї картини без дозволу ОСОБА_2 відтворено на палітурці блокнота для ескізів (скетчбука), виготовленого ТОВ «Компанія «Фреш», який 17.08.2017 через роздрібну мережу реалізувала (продала) фізична особа-підприємець ОСОБА_3 Тобто мало місце репрографічне відтворення третьою особою фрагментів вказаної картини і її розповсюдження відповідачем, що здійснювалися без дозволу позивача (див. ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права»).

Згідно з п. «а» ч. 1, п. «а» ч. 2 ст. 3, ст. 7, п. 8 ч. 1 ст. 8, ст. 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права», спірні правовідносини перебувають у сфері дії цього Закону, а порушене у вищеописаний спосіб авторське право ОСОБА_2, передбачене п. «б» ч. 1 ст. 15 цього ж Закону (виключне право автора на дозвіл використання твору іншими особами) підлягає захисту.

Вищеописане порушення авторських прав позивача слід кваліфікувати за пунктом «б» ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» - як піратство у сфері авторського права. Пунктом «г» абзацу 2 ч. 1 ст. 52 цього Закону передбачено, що при порушеннях будь-якою особою авторського права, передбачених ст. 50 цього ж Закону, субєкти авторського права мають право подавати позови до суду про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права, або виплату компенсації. Пунктом «г» абзацу 2 ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, яка визначається судом, у розмірі від 10 до 5000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. Тож обраний позовною стороною спосіб захист порушених її прав відповідає вимогам закону, який регулює спірні правовідносини.

Розмір компенсації, що її має сплатити відповідач за порушення прав позивача, судом І інстанції визначено у межах, встановлених чинним законодавством.

Доводи апеляційної скарги судом відкидаються. Так:

- норми п. 3 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» спірні правовідносини не регламентують;

- твердження про недоведеність факту існування у позивача авторського права, яке вона вважає порушеним, на момент виготовлення згаданого у позовній заяві блокноту, суперечить наявним у справі доказам і ч. 2 ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права»;

- посилання на недоведеність тотожності малюнку, відтвореного на згаданому блокноті, з картиною «Город спит» і факту придбання у відповідача блокноту, що є обєктом судового розгляду, суперечить наявним у справі доказам;

- твердження апелянта про те, що розмір доведених по справі збитків становить 60 грн 10 коп., що кількість потерпілих внаслідок реалізації спірного товару є недоведеною, що у справі відсутні докази щодо можливості відновлення стану, який існував до реалізації цього товару відповідачем, та докази переліку необхідних для цього зусиль, є неспроможними, так як ці обставини не входять до предмета доказування по справі. У звязку з цим є неспроможним і твердження про те, що розмір присудженої судом компенсації позивачеві є явно неспівмірним ані спричиненим їй збиткам, ані отриманому відповідачем доходу, ані природі самого порушення, ані принципам адекватності відповідальності;

- відсутність у відповідача наміру порушувати авторські права позивача і незнання ним про наявність у позивача виключних прав на твір, про який йдеться, не має юридичного значення для справи.

З викладеного випливає, що оскаржуване рішення є законним.

Апеляційний суд вирішує справу як на підставі наданих суду І інстанції доказів, так і на підставі наданих апеляційному суду доказів, так як всі вони мають виключне значення для справи.

В порядку ч. 13 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягти 10000 грн 00 коп. на відшкодування витрат на правову допомогу, надану ОСОБА_2 у зв'язку з розглядом справи у суді ІІ інстанції (документи про її види, обсяг та вартість на арк 237-240).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Фреш» залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 квітня 2018 року без змін.

Стягти з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 14038, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (вул. Курахівська, № 6, м. Харків, ІПН НОМЕР_2) 10000 (десять тисяч) грн 00 коп. на відшкодування судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:Судді: