Справа № 754/9020/18
У Х В А Л А

Іменем України

03 серпня 2018 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання інспекції Міністерства з податків та зборів Республіки Білорусь по Гомельській області про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Жлобинського районного суду Гомельської області Республіки Білорусь від 12 березня 2018 року в частині стягнення державного мита з ОСОБА_1, -

в с т а н о в и в:

11.07.2018 року до суду через Міністерство юстиції України надійшло клопотання інспекції Міністерства з податків та зборів Республіки Білорусь по Гомельській області про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Жлобинського районного суду Гомельської області Республіки Білорусь від 12 березня 2018 року в частині стягнення державного мита з ОСОБА_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 465 Цивільного процесуального кодексу України, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, передбачено подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду через органи державної влади України, суд приймає до розгляду клопотання, що надійшло через орган державної влади.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 53 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року (далі - Конвенція), клопотання про дозвіл примусового виконання рішення подається в компетентний суд Договірної Сторони, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано й у суд, що виніс рішення в справі в першій інстанції. Цей суд направляє клопотання судові, компетентному винести рішення по клопотанню.

До клопотання додаються:

а) рішення або його засвідчена копія, а також офіційний документ про те, що рішення набуло законної сили і підлягає виконанню або про те, що воно підлягає виконанню до набуття законної сили, якщо це не випливає із самого рішення;

б) документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена;

в) документ, що підтверджує часткове виконання рішення на момент його пересилання;

г) документ, що підтверджує угоду сторін, по справах договірної підсудності.

Згідно з ч.3 ст. 53 Конвенції, клопотання про дозвіл примусового виконання рішення і прикладені до нього документи забезпечуються завіреним перекладом на мову запитуваної Договірної Сторони або на російську мову.

Відповідно до ст. 54 Конвенції, клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у статті 51, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання.

Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Відповідно до ст. 17 Конвенції, у відношеннях один з одним при виконанні цієї Конвенції установи юстиції Договірних Сторін користуються державними мовами Договірних Сторін або російською мовою.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 466 Цивільного процесуального кодексу України, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити:

1) ім'я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження;

2) ім'я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні;

3) мотиви подання клопотання.

Відповідно до приписів ч.ч. 2, 3 ст. 466 Цивільного процесуального кодексу України, до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи:

1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання;

2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні);

3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи;

4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше);

5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником);

6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

У відповідності до ч. 4 ст. 466 Цивільного процесуального кодексу України, суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Згідно з вимогами ч.4 ст. 467 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду проводиться суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Дослідивши та оцінивши матеріали клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення Жлобинського районного суду Гомельської області Республіки Білорусь від 12 березня 2018 року, суддею встановлено, що до вказаного клопотання не додано документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд.

Крім того, запитуючою Договірною Стороною не додано до клопотання документ, що підтверджує повноваження представника - першого заступника начальника інспекції ОСОБА_2 на подання даного клопотання.

Враховуючи все вищевикладене, суддя дійшов до переконання про необхідність залишення клопотання без розгляду у відповідності до вимог ч.4 ст. 466 Цивільного процесуального кодексу України.

п о с т а н о в и в :

Клопотання інспекції Міністерства з податків та зборів Республіки Білорусь по Гомельській області про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Жлобинського районного суду Гомельської області Республіки Білорусь від 12 березня 2018 року в частині стягнення державного мита з ОСОБА_1 - залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя