Справа №489/5400/17
Провадження №2/489/736/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Рум'янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань - Животовою А.В.,

за участю: представників позивачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Миколаївської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за законом,

В С Т А Н О В И В:

10.11.2017 року ОСОБА_5 звернулась до суду із позовною заявою про визнання за нею права власності на 1/6 часток житлового будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті її дядька ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, оскільки після смерті останнього відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частки вказаного житлового будинку, а вона є спадкоємцем за заповітом, однак не може оформити свої спадкові права в зв'язку із тим, що за життя спадкодавець не оформив належним чином документи та не отримав правовстановлюючий документ на належні йому 1/3 частки житлового будинку. Просила визнати за нею право власності і на 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті її рідного дядька ОСОБА_8.

10.11.2017 року ОСОБА_6 звернулась до суду з аналогічним позовом та з аналогічних підстав.

21.12.2017 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування після смерті його рідного дядька ОСОБА_8. Посилається на те, що ним було подано заяву про прийняття спадщини, однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкодавцем було складено заповіт не на його користь, та роз'яснено, що спадкування на загальних підставах можливо лише за умови неприйняття або відмови від її прийняття особами зазначеними у заповіті. Позивач вважає, що 1/3 частина домоволодіння АДРЕСА_2 не підлягає охопленню заповітом та підлягає спадкуванню на загальних підставах, оскільки у спадкодавця за життя не виникло право власності, у зв'язку з відсутністю реєстрації передбаченої законом. Просив встановити факт прийняття спадщини та визнати за ним право власності за 3/9 частини спірного домоволодіння. Проти позовів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечував в повному обсязі.

Ухвалою суду від 16.11.2017 року об'єднано в одне провадження цивільні справи за позовами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в одне провадження.

У судовому засіданні представникі позивачів підтримали позовні вимоги.

Представник ММР надав заяву про слухання справи за її відсутністю, покладається на розсуд суду.

Відповідно до ухвали суду від 24.01.2018 року до участі у праві за позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, було залучено у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_7.

09.04.2018 року згідно ухвали суду справу за позовом ОСОБА_7 до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом об'єднано в одне провадження з цивільною справо за позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, суд при вирішенні справи виходить з такого.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_8 що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_6.

За життя ОСОБА_8 склав на ім'я позивачів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 заповіт від 18.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Воробйовою Т.А. та зареєстрованого в реєстрі за №1010, за яким спадкодавець заповів все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Відділом комунального господарства Ленінського району м. Миколаєва ОСОБА_8 було видано свідоцтво про право власності від 22.05.1986 року на 1/10 частку домоволодіння АДРЕСА_2. Співвласниками вказаного домоволодіння були ОСОБА_10, якій належало 1/10 частка цього домоволодіння, та ОСОБА_11, якій належало 4/5 частки цього домоволодіння, на підставі свідоцтв про право власності від 22.05.1986 року, виданих тим же Відділом.

Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів від 29.10.1986 року №337 розділено домоволодіння по АДРЕСА_2 на два самостійних. Вказаним рішенням встановлено, що власником домоволодіння №4-А, яке розташоване на земельній ділянці площею 640 кв. м., є ОСОБА_11, а власниками домоволодіння №4, розташоване на земельній ділянці площею 733 кв. м., є ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11 - на 1/3 частку кожний. У зв'язку із цим Відділ комунального господарства Ленінського району був зобов'язаний оформити у встановленому порядку та видати свідоцтва про право особистої власності всім зацікавленим особам, зазначеним в цьому рішенні, а бюро технічної інвентаризації - провести реєстрацію свідоцтв про право приватної власності по АДРЕСА_2

Разом із цим, за життя всіх співвласників вказане рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів від 29.10.1986 року №337 виконано не було, свідоцтва про право власності на частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок не одержані та не зареєстровані.

Довідкою комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 28.11.2017 року №3287 повідомлено, що як вбачається з матеріалів інвентарної справи станом на 28.12.2012 року за адресою: АДРЕСА_2, право власності зареєстровано за: ОСОБА_8 - 1/10 часток; ОСОБА_10 - 1/10 часток; ОСОБА_11 - 4/5 часток, на підставі свідоцтва про право власності від 22.05.1986 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2016 року задоволений позов ОСОБА_5 до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, а саме: визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/3 частку житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, за адресою АДРЕСА_2, та на житловий будинок з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, за адресою АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_12 та ОСОБА_13

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №104053522 від 16.11.2017 року вбачається, що ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить 1/3 частки житлового будинку АДРЕСА_2 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2016 року.

Постановами приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Воробйової Т.А. від 26.02.2015 року позивачам ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом у зв'язку з неподанням документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії та у зв'язку з тим, що вчинення такої дії суперечить законодавству України (а.с. 118-120).

Також, ОСОБА_7 приватним нотаріусом Воробйовою Т.А. повідомлено про прийняття його заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 та приєднано до матеріалів спадкової справи та роз'яснено, що заповіт посвідчено не на його користь та право на прийняття спадщини виникає у нього лише у разу відмови від прийняття або неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом ( а.с. 168).

Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи №26/2014 рік щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8

Положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За статтею 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Позивачі, у відповідності з вимогами ст. 1269 Цивільного кодексу України, подали до приватного нотаріуса заяви про прийняття спадщини, свідченням чого є наявна в матеріалах справи копія спадкової справи №26/2014 рік до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8.

Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є спадкоємцями за заповітом після смерті їхнього дядька, вони звернулися із заявою про прийняття спадщини, від спадщини не відмовились, відсутні спадкоємці, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині.

За змістом статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на те, що позивачі є спадкоємцями за заповітом та не можуть оформити свої спадкові права після смерті їхнього дядька в зв'язку із не оформленням останнім за життя державної реєстрації права власності на 1/3 частки житлового будинку, позов ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання за ними права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, підлягає задоволенню.

Статтею 1241 ЦК України передбачено право на обов'язкову частку у спадщині, на яку мають право незалежно від змісту заповіту малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки.

Позивач ОСОБА_7 також подав заяву про прийняття спадщини після смерті його дядька ОСОБА_8, але він не є спадкоємцем, який має право на обов'язкову частку у спадщині, в заповіті спадкодавець зазначив інших осіб, які від прийняття спадщини не відмовлялись та фактично прийняли її шляхом подання відповідних заяв, тому вимога ОСОБА_7 про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом безпідставна та задоволенню не підлягає.

ОСОБА_7 також просив встановити факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8.

Статтею 1268 встановлено, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Стаття 1269 встановлює, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява подається спадкоємцем особисто.

04.12.2014 року ОСОБА_7 було подано заяву про прийняття спадщини, яка зареєстрована в реєстрі за №1656 (а.с.167).

Таким чином, ОСОБА_7 вважається таким, що прийняв спадщину.

З огляду на зазначене, вимога ОСОБА_7 про встановлення юридичного факту, а саме прийняття спадщини після смерті його дядька ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, у зв'язку з її необґрунтованістю.

Питання щодо судових витрат сторонами не ставилось.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Миколаївської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частку житлового будинку № 4 з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/6 частку житлового будинку № 4 з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 - відмовити.

Позивач: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_2.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_3, РНОКПП НОМЕР_4, АДРЕСА_4

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_5, 54034 АДРЕСА_1.

Відповідач: Миколаївська міська рада 54001 м. Миколаїв вул. Адміральська 20.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку 355 ЦПК України безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум'янцева

Повний текст судового рішення складено "08" серпня 2018 року.