Ленінський районний суд м. Харкова
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 серпня 2018р. Справа №642/596/18 Провадження №2/642/700/18
Суд у складі: Головуючого судді Секретаря Євтіфієв В.М.; Пшенична Т.М.;

За відсутності позивача ОСОБА_3, відсутності відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5., повідомлених про день та час розгляду справи;

розглянув у порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про визнання особи втративши право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

Звертаючись до суду позивача, заявляє вимоги: Усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_1.

В мотивуванні змісту позовних вимог позивач вказав, позивач є власником 11/100 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу від 10.10. 2006 року.

З відповідачкою, ОСОБА_4, позивач перебував у шлюбі, який розірвано 30.06.2005 року на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова.

16 жовтня 2012 року на прохання доньки, позивач зареєструвати її матір і його колишню дружину до 16 квітня 2013 року.

Відповідачка ніколи не поселялась жити до вказаної квартири, її речей в квартирі немає, комунальних платежів вони не сплачувала і не сплачує.

Але після закінчення терміну на який вони домовились 16 квітня 2013 року відповідачка не знялась з реєстрації в квартирі.

Ленінський районний суд м. Харкова Суддя Євтіфієв В.М.

Відповідачка в наданому відзиву вказала: З позовними вимогами ОСОБА_3 не погоджується з наступних підстав.

26.02.2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 в якому посилаючись на те що, сторони не проживали разом, відповідач не сплачувала комунальні платежі, просить відповідача визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти з реєстраційного обліку.

Позивач зловживаючи своїми процесуальними правами вводить суд в оману надаючи в обґрунтування позовних вимог обставини, які не відповідають дійсності.

30.06.2005 року Московський районним судом м. Харкова розірвано шлюб між сторонами.

З серпня 2012 року між сторонами поносились стосунки, склались шлюбні відносини. Починаючи з цього часу позивач з відповідачем поживає однією родиною, веде спільне господарство.

Дана обставина підтверджується направленням звернень ОСОБА_4 на адресу голови Ленінського району м. Харкова 03.04.2015 року та 20.07.2015 року з вирішення питання демонтажу вентиляційного обладнання та проведення ремонтних робіт.

За результатами наведених звернень відповідача 20.07.2015 року КП «Жилкомсервіс» складено акт.

Також, факт проживання сторонами однією родиною підтверджується отриманням ОСОБА_4 24.06.2016 року листа № 1-4-2335/0/168-16 від Адміністрації Холодногірського району Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області.

Факт проживання відповідача ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується також направленням кореспонденції Московським районним судом м. Харкова та отриманням відповідача кореспонденції 30.09.2016 року.

Обставина сплати відповідачем комунальних послуг підтверджується квитанціями про оплату від 26.02.2016 року, 31.10.2016 року та 30.03.2017 року.

Тому відповідачка вимагає відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 в повному обсязі.

В обґрунтування правової позиції позивачем було надано докази, а саме:

- копія договору купівлі-продажу від 10 жовтня 2006 року про придбання позивачем 11/100 частини квартири АДРЕСА_1

- витягу з Державного реєстру правочинів, про реєстрацію правочину договору купівл-продажу 11/100 частини квартири АДРЕСА_1;

- довідку про склад сім'ї позивача за адресою: квартира АДРЕСА_1, зареєстровані позивач та відповідачка;

- акти від 01.01.2017 та 02.06.2017р. складені комісією про не проживання відповідачки за адресою: квартира АДРЕСА_1;

- копія рішення від 20.06.2005р. Московського місцевого суду м.Харкова про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем.

Відповідачкою в обґрунтування заперечень, щодо позовних вимог, суду надано докази, а саме:

- звернення ОСОБА_4 на адресу голови Ленінського району м. Харкова 03.04.2015 року та 20.07.2015 року з вирішення питання демонтажу вентиляційного обладнання та проведення ремонтних робіт.

- акт, від 20 липня 2015р. який складено за результатами наведених звернень відповідача 20.07.2015 року КП «Жилкомсервіс»;

- лист № 1-4-2335/0/168-16 отриманого ОСОБА_4 24.06.2016 року від Адміністрації Холодногірського району Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області.

- відомості про направленням кореспонденції Московським районним судом м. Харкова та отриманням відповідачем 30.09.2016 року;

- відомості сплати відповідачем комунальних послуг підтверджується квитанціями про оплату від 26.02.2016 року, 31.10.2016 року та 30.03.2017 року.

Дослідивши і оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, судом встановлено наступні факти та обставини:

Матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником квартири 11/100 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу від 10.10. 2006 року та витягу з Державного реєстру правочинів, про реєстрацію правочину договору купівл-продажу 11/100 частини квартири АДРЕСА_1.

Згідно копії рішення від 20.06.2005р. Московського місцевого суду м.Харкова про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, шлюб було розірвано до часу придбання позивачем нерухомого майна.

Твердження відповідачки про поновлення з серпня 2012 року між сторонами шлюбних стосунків, судом не можуть бути прийняти, т.я. данні обставини не визнанні позивачем та не підтвердження відповідачкою належними та допустимими доказами.

Згідно актів від 01.01.2017 та 02.06.2017р., відповідачка не проживає за адресою: квартира АДРЕСА_1.

Посилання відповідачки на звернення на адресу голови Ленінського району м. Харкова 03.04.2015 року та 20.07.2015 року з вирішення питання демонтажу вентиляційного обладнання та проведення ремонтних робіт, акт, від 20 липня 2015р. який складено за результатами наведених звернень відповідача 20.07.2015 року КП «Жилкомсервіс», листа № 1-4-2335/0/168-16 отриманого ОСОБА_4 24.06.2016 року від Адміністрації Холодногірського району Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області, відомостей про направленням кореспонденції Московським районним судом м. Харкова та отриманням відповідачкою 30.09.2016 року, відомостей сплати відповідачем комунальних послуг підтверджується квитанціями про оплату від 26.02.2016 року, 31.10.2016 року та 30.03.2017 року є неналежними доказами, т.я. суперечать висновку комісії про визначення складу сім'ї.

Отже, члени сім'ї позивача (відповідачі) у квартирі не проживають. їхніх особистих речей та предметів домашнього вжитку в квартирі немає.

Реєстрація місця проживання відповідачів у квартирі створює для позивача перешкоди у користуванні майном, а саме: Позивач вимушений регулярно нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються в залежності від кількості зареєстрованих за адресою осіб відповідно до діючих тарифів, що протиправно.

Як було встановлено, відповідачка не є члени сім'ї Позивача у квартирі зареєстровані, проте в ній не проживає.

Частини 1 стаття 383 ЦК України якою передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Статтею 401ч.1 ЦК України визначено, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Статтею 402 ЦК України визначено, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Статтею 405 ч.2 ЦК України визначено, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, заявлені позовні вимоги в частині визнання осіб втративших право користування житловим приміщенням обґрунтовані допустимими доказами, та відповідають вимогам вказаного закону.

Відповідно до ст..7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, N 1382-IV, Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином на підставі встановлених обставини позовні вимоги в частині визнання особи втративши право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню, а у зв'язку з визнання особи втративши право користування житловим приміщенням підлягає скасуванню реєстрація фізичної особи.

Отже, вказані вимоги заявлені до неналежної особи.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.11, 15, 62, 81, 169, 203, 213, 215, 223. 226, 263, 265, 282-284, 289, ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про визнання особи втративши право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації задовольнити частково.

Визнання ОСОБА_4, особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1

В решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (НОМЕР_1, Іпн НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3 (НОМЕР_3, іпн НОМЕР_4) судовий витрати у сумі 714грн.80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі Апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення або виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільно-процессуального кодексу України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: В.М.Євтіфієв