Справа № 357/6930/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Цуранова А. Ю. ,
при секретарі Солом'яна Л. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні суду м. Біла Церква позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,
В червні 2017 року ПАТ «Страхова компанія «Уніка» звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про відшкодування завданої дорожньо-транспортною пригодою шкоди, в якому посилаючись на ст. 1187 ЦК України, просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 5 001,90 грн. та судові витрати у розмірі 1 600 грн.
В обґрунтування позивних вимог вказував, що 21.04.2016 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ПрАТ «СК «Уніка» було укладено договір добровільного страхування автотранспорту № 245001/4098/0002266. У відповідності з договором було застраховано автомобіль «VOLKSWAGEN JETTA», реєстраційний номер НОМЕР_1. 21.07.2016 року у м. Києві по вул. Набережне шосе відбулось зіткнення застрахованого автомобіля під керуванням ОСОБА_2 та мотоцикла «HONDA», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди застрахований автомобіль був пошкоджений. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 02.09.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 22.07.2016 року до ПрАТ «СК «Уніка» звернувся страхувальник з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Згідно рахунку вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 5 001,90 грн., яка була відшкодована страхувальнику.
15.08.2017 року суддею Протасовою О.М. відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду.
17.01.2018 року розпорядженням керівника апарату Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 257 призначено повторний автоматичний розподіл даної справи, оскільки у судді Протасової О.М. 21.12.2017 року закінчились повноваження в звязку зі звільненням за власним бажанням.
17.01.2018 року протоколом повторного атоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.
19.01.2018 року прийнято справу до свого провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Представник позивача звернувся до суду з клопотанням, в якому просив розгляд справи проводити без участі представника позивача за наявними в матеріалах справи доказами, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи зворотними поштовими повідомленнями, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України.
В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
21.04.2016 року між ПрАТ «СК Уніка» та ТОВ «Порше Лізинг Україна» було укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті № 245001/4098/0002266, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль «VOLKSWAGEN JETTA», реєстраційний номер НОМЕР_3, 2016 року випуску.
З наявної в матеріалах справи копії постанови Подільського районного суду м. Києва від 02.09.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 21.07.2016 року об 11 год. 00 хв. керуючи мотоциклом «Хонда», д.н.з. АА 0742АВ в м. Києві по вул. Набережне шосе, в сторону смт. Поштова площа, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортними засобами «Мерседес», д.н.з.НОМЕР_4 та «Фольцваген», д.н.з. НОМЕР_5, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 13.1 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.
Вказаною постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
22.07.2016 року ТОВ «Гальвомайстер» звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою про виплату страхового відшкодування в звязку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталась 21.07.2016 року в м. Київ по вул. Набережне шосе з автомобілем марки «VOLKSWAGEN JETTA», реєстраційний номер НОМЕР_3.
Згідно наявної у справі копії страхового акту № 00198614 сума страхового відшкодування страхувальнику становить 5 001,90 грн.
04.08.2016 року ПАТ «СК «Уніка» винесено наказ № 00198614/ЕК про виплату ТОВ «Порше Лізинг Україна» страхового відшкодування згідно розрахунку суми збитку в розмірі 5 001,90 грн., шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ОСОБА_4 ОСОБА_5
Згідно копії платіжного доручення від 08.08.2016 року № 027332 товариством «Порше Лізинг Україна» виплачено страхове відшкодування згідно договору № 245001/4098/0002266 від 21.04.2016 року ТОВ "Порше Лізинг Україна" в сумі 5 001,90 грн.
Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду.
Слід зауважити, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, це судове рішення є обов'язковим для суду в частині з'ясування питань чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи даний позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").
Таким чином, подія яка сталася 21.07.2016 року є страховим випадком.
Відповідно ст. 8 Закону України "Про страхування" страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.
Згідно ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
ОСОБА_2, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою суду.
Відповідно до вимог ст. 3, 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
У відповідності зі ст. 22 вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Статтею 27 Закону України "Про страхування" передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
У відповідності з ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться.
Враховуючи викладене, суд дійшов вважає, що оскільки вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена, а позивачем здійснено страхове відшкодування потерпілому, у позивача виникло право регресної вимоги про стягнення з відповідача виплаченої суми страхового відшкодування, тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1 600 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 263-265, 273, 282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» суму страхового відшкодування в розмірі 5 001,90 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» 1 600 грн. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

СуддяОСОБА_6