РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/5378/17

пр. № 2/759/1108/18

10 липня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Шелудько В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, яка діє як в своїх інтересах так і в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_4, Святошинський районний відділ ГУ ДМС в м. Києві, Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суд м.Києва з позовом про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1. Вимоги мотивує своїм правом власності на вище зазначену квартиру. Даний факт підтверджує договором дарування даної квартири від 23.02.2011 р., згідно якого батько позивача ОСОБА_1 виступив як дарувальник. Позивач зазначає, що хоча відповідач на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, але з 2011 р. за вказаною адресою не проживає та не з'являється у ній. У квартирі відповідач не проживає, особистих речей в ній не має та за комунальні послуги не сплачує. Реєстрація відповідача перешкоджає в повній мірі реалізовувати право розпорядження власним майном. Оскільки комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб, а такі платежі надзвичайно зросли в своїй вартості, позивач вимушений звернутися до суду.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача.

Представник Святошинської районної в м. Києвіі державної адміністрації Ліснюк Н.Д. просить розглядати справу без представника держадміністрації та просить постановити рішення відповідно до винного законодавства.

ОСОБА_3 просить розглядати справу без її участі у зв»язку з тим, що на даний час вона перебуває у пологовому будинку, позов підтримує в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно договору дарування квартири від 23.02.2011 р. ОСОБА_1 подарував ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тіщенко Н.М. та зареєстрований в реєстрі за № 218 (а.с. 6). Згідно витягу про державну реєстрацію прав Комунального підприємства Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об»єкти нерухомого майна ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування (а.с. 7).

Згідно довідки форми № 3 за № 02/08-03-280 виданої Комунальним концерном «Центр Комунального Сервісу» 22.03.2017 р. вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 (власник квартири) з 11.01.1985 р., ОСОБА_1 (батько) з 11.01.1985 р., ОСОБА_3 (дружина) з 06.12.2011 р., ОСОБА_4 (дочка) з 06.12.2011 р. (а.с. 5).

Згідно актів від 04.04.2017 р., 06.01.2017 р.,06.10.2016 р., 11.07.2016 р.,06.04.2016 р., встановлено факт непроживання ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1. Даний факт підтверджено предцедателем правління ЖБК «Молодіжний-9» Дубовик А.М. (а.с. 11, 12, 13, 14, 15).

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідач порушує право власності позивача, позбавляє можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і вони підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Тобто, судом встановлено, що позивач у визначеному законодавством порядку набув право власності на зазначене вище нерухоме майно на підставі відповідних правочинів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач на разі дійсно зареєстрований у АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на праві власності. Таким чином, факт реєстрації відповідача у зазначеній квартирі сам по собі підтверджує наявність перешкод для позивача у користуванні власністю, а позов є обґрунтований й підлягає задоволенню.

Рішення після набрання законної сили є підставою для зняття ОСОБА_1 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", статтями 319, 321, 391 ЦК України, статтями 7, 10, 76, 81, 133, 244-245, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, яка діє як в своїх інтересах так і в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_4, Святошинський районний відділ ГУ ДМС в м. Києві, Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути оскаржене шляхом подання позивачем в загальному порядку апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до або через суд першої інстанції.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя І.Ю. Миколаєць