У Х В А Л А

08 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 559/1215/17

провадження № 61-40714ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Рівненської області від 20 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби, Прокуратури Волинської області про відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду

В С Т А Н О В И В :

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби, Прокуратури Волинської області про відшкодування 17 928,00 грн майнової шкоди та стягнення сум, сплачених у зв'язку з наданням юридичної допомоги у розмірі 118 000,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що у жовтні 2007 року стосовно нього було порушено кримінальну справу та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 11 березня 2013 року, залишеним без змін ухвалами Апеляційного суду Рівненської області від 10 вересня 2013 року, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 квітня 2014 року, його визнано невинуватим у вчиненні вказаних злочинів та виправдано за недоведеністю вини. З 04 березня 2009 року ОСОБА_1 поновлено на посаді оперуповноваженого Луцького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області та надалі переведено на посаду начальника оперативно-пошукового сектору відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків, де він працював до 28 грудня 2010 року. Посилаючись на те, що безпідставно перебував 5 років і 6 місяців під слідством та судом, просив суд задовольнити позов.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16 лютого 2018 року позов задоволено. Визначено розмір майнової шкоди, завданої ОСОБА_1 незаконними діями прокуратури у розмірі 135 928,00 грн, а саме: 17 928,00 грн - втраченого заробітку, 118 000,00 грн - суми, сплачені у зв'язку з наданням юридичної допомоги. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 135 928,00 грн у відшкодування майнової шкоди у розмірі шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 20 червня 2018 року апеляційну скаргу Прокуратури Волинської області задоволено частково. Скасовано рішення суду першої інстанції у частині визначення та стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сум, сплачених у зв'язку з наданням юридичної допомоги у розмірі 118 000,00 грн та відмовлено у позові в цій частині. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат.

17 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Апеляційного суду Рівненської області від 20 червня 2018 року.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев'ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено що з 01 січня 2018 року прожитковиймінімум на одну працездатну особу становить 1 762,00 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв'язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом спору у зазначеній справі є відшкодування 17 928,00 грн майнової шкоди та стягнення сум, сплачених у зв'язку з наданням юридичної допомоги у розмірі 118 000,00 грн. Ціна позову у зазначеній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховним Судом також ураховано, що судові рішення постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, судом не встановлено і на такі не посилається заявник.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями Європейського суду з прав людини, висловленими у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувана заявником постанова Апеляційного суду Рівненської області від 20 червня 2018 року постановлена у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1на постанову Апеляційного суду Рівненської області від 20 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби, Прокуратури Волинської області про відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними діями чи бездіяльністю органами дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник