Справа № 308/9997/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 липня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кожух О.А. та Кондора Р.Ю.,

за участю секретаря Пилип Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Гончарова Валентина Вікторовича в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 23 квітня 2018 року (у складі судді Бедьо В.І.) за клопотанням адвоката Гончарова Валентина Вікторовича в інтересах ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Гончаров В.В. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову в березні 2018 р. (а.с.12-13).

Просив скасувати заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на транспортний засіб «VOLKSWAGEN Transporter», 2005 р. випуску, білого кольору, кузов № НОМЕР_1, вжиті ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 10 лютого 2017 р. у цивільній справі № 308/9997/16-ц.

На обґрунтування клопотання указав, що ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 10 лютого 2017 р. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спільне майно постановлена передчасно та без достатніх правових підстав.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 23 квітня 2018 р. у задоволенні клопотання адвоката Гончарова В.В. в інтересах ОСОБА_2 відмовлено.

Адвокат Гончаров В.В. в інтересах ОСОБА_2 просить скасувати цю ухвалу та ухвалити нове рішення, яким клопотання про скасування заходів забезпечення позову задовольнити. Доводить про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права. Зазначає, що заявник є третьою особою у спорі, а сам судовий спір стосується майнових прав позивача та відповідача, до яких третя особа як власник спірного майна не має жодного стосунку. Указує, що право власності третьої особи на спірний транспортний засіб не оспорюється, у зв'язку з чим наявність арешту на транспортний засіб жодним чином не впливає і не може вплинути на виконання майбутнього судового рішення за наслідками розгляду справи.

Суд виходив із необґрунтованості та передчасності клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції через порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Апеляційну скаргу належить задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а питання щодо скасування заходів забезпечення позову передати до суду першої інстанції для продовження розгляду, із таких мотивів.

Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п'яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Як видно з виокремленихматеріалів справи, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про розподіл спільної сумісної власності у вересні 2016 р. (а.с.1-2). Предметом позову виступає автомобіль марки «VOLKSWAGEN Transporter», 2005 р. випуску, білого кольору, кузов № НОМЕР_1. Позивач просить розділити по ? частині вказаного автомобілю між сторонами та визнати за позивачем право особистої приватної власності на вказаний автомобіль, з обов'язком виплатити вартість ? частини цього автомобіля згідно з його ринкової вартості.

У жовтні 2016 р. позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову (а.с.5-6). Просив накласти арешт на автомобіль марки «VOLKSWAGEN Transporter», 2005 р. випуску, білого кольору, кузов № НОМЕР_1 до завершення розгляду справи по суті та вилучити вказаний транспортний засію на зберігання третім особам.

У березні 2018 р. адвокат Гончаров В.В. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 10 лютого 2017 р. (а.с.12-13). Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 23 квітня 2018 р. у задоволенні цього клопотання було відмолено (а.с.16-17).

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не погодився із доводами, вказаними третьою особою, визнав їх необґрунтованими та передчасними, однак апеляційний суд не може повністю погодитися із такими висновками, через неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи.

По-перше: у виокремлених матеріалах справи взагалі відсутня ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 10 лютого 2017 р., якою було вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на спірний автомобіль.

По-друге: як заявляє апелянт, позивачем змінювалися позовні вимоги, а судом першої інстанції такі зміни приймалися лише в якійсь частині, і знову ж таки апеляційний суд не має змоги перевірити остаточний варіант позовних вимог (що має велике значення для наявності чи відсутності підстав для забезпечення позову) оскільки виокремлені матеріали справи не містять відповідних документів.

Також, із виокремлених матеріалів справи не можливо встановити кому належить спірний автомобіль відповідачеві чи третій особі (станом на вирішення заяви про забезпечення позову).

У викокремлених матеріалах справи відсутні всі необхідні документи, які б дали змогу встановити хронологію змін предмету чи підстав позову та остаточну їх редакцію, прийняту до розгляду судом першої інстанції, підтвердження право власності на спірний автомобіль третій особі, оскільки саме ці факти мають вирішальне значення для наявності чи відсутності підстав для скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи в задоволенні клопотання третьої особи про скасування заходів забезпечення позову суд зробив передчасний висновок і не повно з'ясував обставини, які мають значення для справи, що може зашкодити правам та інтересам третьої особи як імовірного власника спірного майна.

У контексті наведеного суд першої інстанції передчасно відмовив у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову, через що постановлена ним ухвала відповідно до вимог ст. 379 ч.1 п.4 ЦПК України підлягає скасуванню як незаконна, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 318, 382, 383, 384, 389 ч.1 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу адвоката Гончарова Валентина Вікторовича в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 23 квітня 2018 року скасувати, а питання щодо скасування заходів забезпечення позову передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

4. Повне судове рішення складено 09 серпня 2018 року.

Судді: