Провадження № 2/761/2534/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 липня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарі - Подоляні Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду у розмірі 550 грн., а також моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2, у м. Сосновий Бор Ленінградської області Російської Федерації, у ОСОБА_1 народилася донька. Для встановлення батьківства позивача та святкування народження дитини, ОСОБА_1 02 серпня 2016 року придбав квиток вартістю 454 грн., на рейс № 9332 Вінниця 1- Москва від автовокзалу «Київ» до м. Москва Російської Федерації, відправлення рейсу заплановано на 10 серпня 2016 року о 21 год. 00 хв., а також електронний квиток на рейс № 900 Москва (Тушинська) - Санкт-Петербург, вартістю 963 рублі, що було еквівалентно 361,82 грн. Разом з тим, через технічну несправність автобусу марки «МАН», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить перевізнику фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2, позивач вчасно не вибув з м. Вінниця. Крім того, ОСОБА_1 був змушений витратити 1 000 грн. на оплату дорогу попуткою. Такими діями відповідача позивачеві завдано моральної шкоди, яку останній оцінює у розмірі 5 000 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Ухвалою від 25 вересня 2017 року по справі відкрито провадження.

На підставі розпорядження щодо повторного автоматичного розподілу справи № 01-08-496 від 05 червня 2018 року за підписом керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_4, протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Фролової І.В., у зв'язку із довготривалим лікарняним судді Малинникова О.Ф.

Ухвалою від 18 червня 2018 року справу прийнято до провадження судді Фролової І.В.

Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином, відзив на позовну заяву не надав.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України).

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 223, 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи; підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши матеріали справи доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_5 та Свідоцтвом про встановлення батьківства НОМЕР_6, що видані відділом РАЦС адміністрації муніципальної освіти Сосновоборського міського округу Ленінградської області.

Як вказано у позові, з метою реєстрації народження дитини та батьківства ОСОБА_1 необхідно було приїхати до міста Сосновий Бор Ленінградської області Російської Федерації.

У зв'язку із цим, 02 серпня 2018 року позивачем придбано квиток вартістю 454 грн., на рейс № 9332 Вінниця 1- Москва від автовокзалу «Київ» до м. Москва Російської Федерації, відправлення рейсу заплановано на 10 серпня 2016 року о 21 год. 00 хв.

Також, ОСОБА_1 придбано електронний квиток на рейс № 900 Москва (Тушинська) - Санкт-Петербург, вартістю 963 рублі, що було еквівалентно 361,82 грн.

За умовами ч. 1 ст. 910 ЦПК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення.

Згідно ч.2 ст. 910 ЦПК України укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Згідно ч. 1 ст. 919 ЦПК України перевізник зобов'язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

У позові позивач зазначає, що 10 серпня 2018 року він прибув на автовокзал «Київ» ДП «Київпассервіс», однак, з технічних причин автобус не вирушив вчасно.

Як вбачається з листа № 1-06/21-1420 від 22 вересня 2016 року Державного підприємства «Київпассервіс», перевезення пасажирів на міжнародному маршруті Вінниця-Москва через АС «Автовокзал «Київ», рейс № 9332, здійснювалось автобусом марки «МАН», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить автоперевізнику ФОП ОСОБА_2 Прибуття повинно здійснюватись згідно розкладу руху організатора перевезень о 20 год. 40 хв., відправлення - о 21 год. 00 хв. Фактичне прибуття автобуса 10 серпня 2016 року в АС «Автовокзал «Київ» відбулося о 20 год. 44 хв., відправлення - 11 серпня 2016 року о 09 год. 31 хв. Причина припинення поїздки не повідомлялась.

У зв'язку із зазначеним, позивач змушений був скористатись послугами попутки, та заплатити за дорогу 1 000 грн.

Так, у відповідності до розписки ОСОБА_6, останній отримав від ОСОБА_1 1 000 грн. за його перевезення 10 серпня 2016 року з м. Києва до м. Санкт-Петербург.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Таким чином, враховуючи, що позивачеві з вини відповідача завдано матеріальної шкоди, оскільки ОСОБА_1 змушений був витратити на дорогу до м. Санкт-Петербург грошові кошти у більшому розмірі, аніж вартість квитка на автобус, з останнього на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактично витраченою на дорогу сумою та вартістю квитка, а саме: 1 000 - 450 = 550 грн.

Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

За таких обставин, при вирішенні спору щодо відшкодування моральної шкоди суд обов'язково повинен з'ясувати наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_7 Свідоцтво про народження видане відділом РАЦС адміністрації муніципальної освіти Сосновоборського міського округу Ленінградської області 15 серпня 2016 року.

Як зазначає у позові позивач, внаслідок дій відповідача він не зміг вчасно потрапити до м. Сосновий Бор Ленінградської області Російської Федерації, куди вирушав для реєстрації і святкування народження доньки, чим йому завдано моральної шкоди.

Пунктом 9 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи, що позивач у результаті дій відповідача не зміг вчасно потрапити на сімейні заходи, пов'язані із святкуванням та реєстрацією народження дитини, що підтверджується, зокрема, тим, що свідоцтво про народження та встановлення батьківства видані 15 серпня 2016 року, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 у зв'язку із цим дійсно зазнав душевних страждань, та, виходячи із засад розумності і справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1 000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача в дохід держави суми судового збору у розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1192 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 76-81, 141, 223, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280, 352 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 550 грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 000 грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати, що складаються із судового збору, у розмірі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1, місце проживання: 04086, АДРЕСА_1, іпн - НОМЕР_3;

фізична особа-підприємець ОСОБА_2, місце проживання - АДРЕСА_2, іпн - НОМЕР_4.

Суддя: