Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 336/3942/17Головуючий у 1-й інстанції Голубкова М.А.
Пр. № 22-ц/778/2226/18Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

за участі секретаря Бєлової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2017 року про призначення будівельно-технічної експертизи у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визначення порядку користування домоволодінням

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила визначити порядок користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Ухвалою суду першої інстанції від 11.08.2017 року (а.в.м. 24) провадження у цій справі за вищезазначеним позовом позивача відкрито.

У судовому засіданні в суді першої інстанції 05.10.2017 року представником позивача заявлено клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи для встановлення варіантів користування домоволодінням.

В обґрунтування свого клопотання представник позивача зазначав, що ОСОБА_3 є власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1. Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 524 кв. м. На даній земельній ділянці розташовані: житловий будинок А (житлова площа 44,2 кв. м, загальна площа - 70,2 кв. м), гараж Б, літня кухня В, сарай Г, вбиральня Д, сарай Е, навіс Ж, душ 3, навіс И, оглядова яма № 5, паркан 1, паркан 6, ворота 4, замощення І, водопровід 3, яма зливна 7. Іншими співвласниками зазначеного житлового будинку є ОСОБА_2 (1/4 частки) та ОСОБА_4 (1/4 частки). Враховуючи, що сторони не можуть досягти згоди щодо порядку користування домоволодінням, позивач вважав, що наразі виникла необхідність для призначення судової будівельно-технічної експертизи для визначення варіантів виділу, користування домоволодінням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2017 року (а.с. 34) призначено судову будівельно-технічну експертизу у цій справі.

Проведення якої доручено експертам Регіонального судово-експертного бюро (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 121), попередивши їх про кримінальну відповідальність в порядку ст.ст. 384, 385 КК України.

Поставлено на вирішення експертизи наступні питання:

Які варіанти користування житловим будинком АДРЕСА_1 можливо визначити для ОСОБА_3 з урахуванням її частки (1/2) у праві власності на нього?

Яка ринкова вартість користування часткою житлового будинку, що припадає на частку ОСОБА_3 (1/2)?

Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити у житловому будинку АДРЕСА_1 разом з допоміжними спорудами 1/2 частки, що припадає на ОСОБА_3?

Якщо вищезазначена можливість існує, то які варіанти виділу вказаного нерухомого майна можливо визначити відповідно до частки ОСОБА_3 (1/2 частки) та вимог нормативно-правових актів?

Якщо технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити 1/2 частки домоволодіння, що припадає на ОСОБА_3, відсутня, то який розмір грошової компенсації має бути сплачений іншими співвласниками на її користь?

Встановлено строк проведення експертизи до 20.12.2017 року.

Витрати по проведенню експертизи покладено на позивача по справі.

Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.в.м. 81-105) просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду в Шевченківський районний суд м. Запоріжжя, стягнути з позивача понесені судові витрати.

З 15.12.2017 року набрала законної сили нова редакція ЦПК України, якою має керуватись апеляційний суд при апеляційному перегляді цієї справи.

Ухвалою апеляційного суду (а.в.м. 161) апеляційне провадження за скаргою відповідача ОСОБА_2 відкрито, справу призначено до апеляційного розгляду (а.в.м. 164).

Учасники справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі.

За змістом ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання 09 серпня 2018 року повідомлені апеляційним судом належним чином про час і місце розгляду цієї справи, у тому числі через своїх представників, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 не з'явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення апеляційному суду не заявляли.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажною причину неявки у дане судове засідання позивача ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_4 і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю їх представників - ОСОБА_7 (а.в.м.12-13) та ОСОБА_8 (а.в.м.118-119), а також за присутністю відповідача ОСОБА_2

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення всіх з'явившихся учасників цієї справи, у тому числі:

- представника позивача - ОСОБА_7, який на запитання апеляційного суду у тому числі зазначав, що експертиза у справі вже проведена ще 20.04.2018 року, справа судом першої інстанції ще не розглянута;

- представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_8, яка у тому числі на запитання апеляційного суду зазначала, що її довірителькою теж подано апеляційну скаргу, по якій ще у цій справі не відкрито апеляційне провадження, її довірителька, як й відповідач ОСОБА_2, також не була повідомлена належним чином про дату розгляду судом першої інстанції вищезазначеного клопотання у цій справі, вона розуміє, що для такої категорії справ потрібно проведення експертизи, але вони заперечують саме проти призначення вищезазначеної експертизи у цій справі, оскільки потім судові витрати позивача на цю експертизу будуть стягнуті з них;

перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши виділені матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 374 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п.1), …змінити рішення (п.2).

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п.п 1, 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, судовими рішеннями є ухвали, постанови.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи клопотання представника позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи у цій справі, керувався ст. ст. 86, 143, 146, 293 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, та виходив із того, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи, потрібні спеціальні знання.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції у цій справі, вважає, що суд першої інстанції мав право при вищевикладених обставинах призначити у цій справі вищезазначену експертизу.

При перевірці законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі апеляційний суд виходить із положень ЦПК України, в редакції, що була чинною до 14.12.2017 року включно, тобто чинною на час постановлення оскаржуємої ухвали судом першої інстанції у цій справі (05 жовтня 2017 року).

Разом із тим, в силу вимог 353 ч. 1 п. 12 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про призначення експертизи.

Апеляційний суд на даній стадії розгляду справи не вправі надавати оцінку наявним та майбутнім у цій справі доказам сторін чи давати будь-які вказівки суду першої інстанції з приводу розгляду цієї справи судом першої інстанції по суті.

Апеляційним судом переглядається законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції лише в частині того, мав чи не мав суд першої інстанції призначати у цій справі вказану експертизу.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Однак, доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 у цій справі не спростовується правильний висновок суду першої інстанції про необхідність саме призначення вказаної експертизи у цій справі.

Вбачається, що предметом позовних вимог позивача у цій справі є визначення порядку користування вищезазначеним будинком, співвласниками якого є сторони у цій справі.

Має місце виключна підсудність цієї справи - за місцем знаходження нерухомого майна - домоволодіння (Шевченківський район м. Запоріжжя) незалежно від місця реєстрації відповідачів у цій справі.

Визначення варіантів користування вищезазначеним домоволодінням між його співвласниками - сторонами у цій справі потребує спеціальних знань в галузі будівництва, техніки тощо.

Тому, дана категорія справ при її вирішенні судом безумовно потребує призначення та проведення відповідної судової будівельно-технічної експертизи.

Відповідач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі зазначала, що позивачеві у цій справі було відомо про фактичне місце проживання відповідачів, але вона, зловживаючи своїми процесуальними правами, особисто чи через свого представника не повідомила суду першої інстанції цієї адреси відповідачів, зазначивши у позові виключно адресу відповідачів у вигляді спірного будинку, у зв'язку із чим, відповідачі були позбавлені можливості приймати участь у судовому засіданні у суді першої інстанції при розгляді вищезазначеного клопотання представника позивача про призначення вказаної експертизи у цій справі та заперечувати проти задоволення останнього.

Крім того, суд першої інстанції порушив вимоги ст. 122 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, при відкритті провадження у цій справі не витребував інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідачів.

Однак, такі доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються виділеними матеріалами цієї справи, з яких вбачається, що суд першої інстанції на виконання вимог ст. 122 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, робив запити до відповідного органу реєстрації з метою з'ясування зареєстрованого у встановленому законом місця проживання відповідачів (а.в.м. 20-21), проте, отримав відповідь останнього (а.в.м.22-23) про те, що надати інформацію неможливо без дати народження відповідачів, яка у матеріалах цієї справи на той час була була відсутня.

Крім того, в силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, порушення судом першої інстанції норм процесуального права (неналежне повідомлення відповідача про час та місце розгляду цієї справи у судове засідання, в якому вирішувалось клопотання про призначення експертизи у цій справі) не можуть бути підставою для скасування правильної по суті ухвали суду першої інстанції про призначення вищезазначеної експертизи у цій справі.

Також у виділених матеріалах цієї справи містяться копії конвертів на ім'я відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.в.м. 27-28), які надсилались судом першої інстанції із судовими повістками на дату судового засідання 05.10.2017 року відповідачам на адресу спірного домоволодіння: АДРЕСА_1, що перебуває в їх спільній частковій власності, але повернулись на адресу суду першої інстанції з відмітками поштового відділення «за закінченням строку зберігання».

В силу вимог ст. 141 ч. 3 п. 3, ч. 9 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд першої інстанції при вирішенні за результатами розгляду цієї справи по суті у подальшому питання про розподіл понесених сторонами у цій справі судових витрат, у тому числі на проведення експертизи, пов'язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, може врахувати поведінку позивача та представника останньої (ненадання суду першої інстанції інформації щодо адреси відповідачів, яка була відома позивачу чи його представникові), та якщо буде встановлено, що позивач чи представник останньої дійсно в будь-який спосіб зловживали своїми цивільними процесуальними правами та обов'язками у цій справі, суд першої інстанції має право покласти на таку сторону судові витрати, у тому числі у вигляді судових витрат на експертизу, повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Крім того, якщо відповідачі не згодні із висновком вищезазначеної експертизи, яка станом на час перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі вже фактично проведена ще 20.04.2018 року, та копія останньої міститься у виділених матеріалах цієї справи (а.в.м. 50-78), то вони не позбавлені у подальшому при розгляді цієї справи судом першої інстанції по суті заявляти клопотання про призначення у цій справі додаткової експертизи у цій справі (якщо хотіли поставити питання, які не було поставлено на експертизу) чи повторної експертизи (якщо не згодні з варіантами визначення порядку користування будинком, визначеними за результатами проведеної експертизи, повністю тощо).

Врахування інтересів малолітніх дітей, якщо останні дійсно користуються спірним домоволодінням, здійснюється на стадії вирішення цієї справи по суті, а не при вирішенні питання про призначення експертизи у цій справі.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2, як особи, яка подала апеляційну скаргу у цій справі, не спростовують фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі щодо необхідності призначення у цій справі вищезазначеної експертизи.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або її зміни.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у разі відмови відповідачу ОСОБА_2 у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок позивача ОСОБА_3 у цій справі будь-яких судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, у тому числі у вигляді судового збору у розмірі 352,40 грн. (а.в.м.125), сплаченого нею при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 86, 143, 146, 293 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, ст.ст. 12, 141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384, п. п. 8, 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови у цій справі апеляційним судом складений 10.08.2018 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.