Справа № 526/445/18
Провадження № 2/526/346/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

06 серпня 2018 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючого судді Киричка С.А.

секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадяч цивільну справу № 526/445/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОДРІМ» про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

20 березня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОДРІМ» про стягнення коштів в сумі 79000 гривень, сплачені ним за нікчемним правочином.

9 липня 2018 року винесено ухвалу про виклик в судове засідання відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОДРІМ». через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

6 серпня 2018 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи.

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОДРІМ» про час і місце судового засідання повідомлене належним чином, про що свідчить оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причину неявки відповідачі суду не повідомили.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Судом встановлено, що 20 липня 2017 року між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОДРІМ» (лізингодавцем) та ОСОБА_2 (лізингоодержувачем) укладений договір залучення фінансових активів для придбання транспортного засобу (фінансовий лізинг) № 0218/1, предметом якого є залучення фінансових активів для придбання транспортного засобу з метою подальшої його передачі для користування ОСОБА_2 (лізингоодержувачу) на підставі уколеного договору прямого фінансового лізингу, а саме транспортний засіб «Беларус 1025.2» (п.1.1 Договору), вартістю 790000,00 грн (п.5.2 Договору)

Відповідно до п. 1.7 предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачу протягом терміну, який становить не більше 30 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: комісії за організацію угоди; авансового платежу; комісії про передачу предмета лізингу; у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п.6.4. даного договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п.6.5. даного договору.

За умовами договору (п.п. 3.1.1., 3.1.2), лізингодавець зобовязаний придбати для лізингоодержувача та передати лізингоодержувачу Предмет лізингу на умовах даного договору, а лізингоодержувач зобовязується його прийняти та сплачувати лізингові та інші платежі (п.п. 3.3.2, 3.3.3).

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом 12 календарних місяців, в частині залучення фінансових активів, але в будь-якому випадку до повного виконання зобовязань сторонами за даним Договором (п.2.1). Строк прямого лізингу починається з моменту передачі предмета лізингу та підписання договору прямого фінансового лізингу та діє від 12 до 60 календарних місяців, відповідно до погодженого сторонами Додатку №1 до договору (п. 2.2).

Відповідно до п.4.1. лізингодавець передає у користування предмет лізингу лізингоодержувачу не пізніше 30 робочих днів, а в разі відсутності визначеної моделі та комплектації на території України у офісних постачальників не пізніше 90 робочих днів, з дати отримання на поточний рахунок лізингодавця наступних платежів: комісії за організацію угоди; авансового платежу; комісії за передачу предмета лізингу; у разі наявності, оплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених в п.6.4. даного договору, з урахуванням умов викладених у п.1.7 даного договору та витрат відповідно до п.3.3.2, 7.5 та п.10.3 даного договору.

За умовами договору, а саме п.6.1, 6.2 та 6.3 даного договору лізингоодержувач повинен сплатити на користь лізингодавця комісію за організацію угоди, що являє собою погоджений відсоток від вартості предмета лізингу у розмірі 10 % після укладення договору. Розмір даної комісії зазначається у додатку №1 до договору та є обовязковим лізинговим платежем та має бути сплачений до моменту отримання предмета лізингу. Авансовий платіж складає частину від вартості предмета лізингу в розмірі 50 % від вартості предмета лізингу зазначеного у договорі та у додатку №1 до нього. Лізингоодержувач має можливість сплачувати авансовий платіж, на умовах викладених у даному договорі, впродовж 12 (але не більше) місяців з моменту підписання даного договору.

Як свідчать квитанції № 0.0.811280847.1, № 0.0.811205022.1, № 0.0.811223557.1, № 0.0.811239476.1, № 0.0.811256330.1, № 0.0.811296928.1 від 20.07.2017 року ОСОБА_2 перерахував 79000,00 грн. на користь ТОВ «ТЕХНОДРІМ», призначення платежу комісія за організацію угоди згідного договору №0218/1 від 20.07.2017 р.

Відповідно до п.12.1.3. в разі розірвання договору лізингоодержувачем до придбання лізингодавцем транспортного засобу лізингоодержувачу повертаються всі авансові платежі, комісія за передачу предмета лізингу та 10 % від комісії за організацію угоди.

Як убачається з матеріалів справи, заяву ОСОБА_2 (лізингоодержувач) про розірвання договору лізингу направив до відповідача ТОВ «ТЕХНОДРІМ» (лізингодавеві) 08.08.2017 р., повторно 13.09.2017 року, яке вручене ТОВ «ТЕХНОДРІМ» відповідно 10.08.2017 р. та 15.09.2017 року, про що свідчить поштове повідомлення про отримання.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку та Законом України «Про фінансовий лізинг».

Відповідно до частин першої та другої статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Тобто за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу або договору поставки.

За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування.

Частинами першою та третьою статті 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України.

За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.

Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню.

Судом установлено, що договір залучення фінансових активів для придбання транспортного засобу (фінансовий лізинг) № 0218/1 укладений 20 липня 2017 року між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОДРІМ» (лізингодавцем) та ОСОБА_2 (лізингоодержувачем), нотаріально посвідчено не було.

Згідно зі статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Нікчемний договір не породжує тих прав і обовязків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається.

Правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України.

Положення статті 216 ЦК України застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути предявлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи (ч.5 ст.216 ЦК України).

Згідно ч.2 статті 5 ЦПК України у випадках, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За правовим висновком Верховного Суду України у справі за № 6-648цс16 нікчемний договір не породжує тих прав і обовязків, настання яких бажали сторони, й визнання такого договору недійсним судом не вимагається. Правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України. Положення статті 216 ЦК України застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку, що договір фінансового лізингу, укладений між ОСОБА_2 і ТОВ «ТЕХНОДРІМ» 20.07.2017 є нікчемним і визнання такого договору недійсним судом не вимагається, а оскільки на виконання умов вказаного договору позивач сплатив відповідачу 79000,00 грн., предмет лізингу у користування не отримав, тому в порядку застосування наслідків нікчемності слід стягнути з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОДРІМ» на користь ОСОБА_2 сплачені ним за договором залучення фінансових активів для придбання транспортного засобу (фінансовий лізинг) №0218/1 від 20.07.2017 грошові кошти в сумі 79000,00 грн. та позов в цій частині задовольнити.

Суд також вважає, що на користь позивача у відповідності до положень ст.141 ЦПК України слід стягти понесені ним судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 790 грн. та 352,40 грн., загальною сумою 1142,4 грн.

Керуючись ст.ст. 216, 220, 799, 806 ЦК України, ст.ст. 5, 12, 81, 141, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

позовну заяву ОСОБА_2 до Товаритсва з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОДРІМ» про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОДРІМ» на користь ОСОБА_2, кошти в розмірі 79 000 (сімдесят девять тисяч) гривень.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОДРІМ» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1142,40 гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_2, місце проживання будинок № 42а, вул. О.Пчілки, м. Гадяч, реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_1, паспорт серії КН 638531.

Відповідач Товаритсво з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОДРІМ», місцезнаходження вул. Перекопська, 20, м. Херсон, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 40997531.

Повний текст рішення суду складено 6 серпня 2018 року.

Головуючий: С. А. Киричок