Справа № 477/2296/17
Провадження № 2/477/131/18
ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судових засідань - Бітюковою С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Каравелівскої сільської ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просили визнати за ними в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно: житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами по АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, площею 0,17 га, виділену за цією ж адресою для будівництва та обслуговування житлового будинку, а також на дві земельні ділянки, площами 3,32 га та 2,29 га, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах Каравелівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області.

В обґрунтування своїх вимог вказували що після смерті батька залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вони розподілили між собою, але не взмозі оформити в нотаріальному порядку через відсутність підтвердження прийняття спадщини

ОСОБА_3, а також через те, що можливість розподілу спадщини декількох видів нерухомого майна між ними прямо не передбачений законом.

Посилаючись на те, що за їх домовленістю будинок та ділянка, виділена для його обслуговування переходять до власності ОСОБА_2, а дві земельні ділянки, виділені для товарного сільськогосподарського виробництва - ОСОБА_3, тому просили суд позов задовольнити і визнати за ними право власності на цю спадщину, оскільки в нотаріальному порядку таке не виявляється за можливе.

В судове засідання позивачі не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від них надійшли заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності, а також в своїй заяві просили позов задовольнити,

Від представника відповідача до суду надійшла заява, в якій відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення та оформлення спадщини за позивачами.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 і після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно, а саме:

- житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1

- земельну ділянку, площею 0,17 га, виділену за цією ж адресою для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку;

- дві земельні ділянки, площею 2,29 га та 3,32 га, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах Каравелівської сільської ради Вітовського району (раніше - Коларівської сільської ради Жовтневого району) Миколаївської області.

Житловий будинок він купив у радгоспу ім. Коларова Жовтневого району Миколаївської області за письмовим договором від 26 травня 1988 року.

Земельну ділянку, площею 0,17 га він отримав в порядку приватизації на підтвердження чому йому 09 березня 1995 року Коларівською сільською радою Жовтневого району (тепер - Каравелівська сільська рада Вітовського району) Миколаївської області був оформлений та виданий державний акт НОМЕР_1.

Земельна ділянка, площею 2,29 га, йому належала на праві власності відповідно до державного акту НОМЕР_2, виданого йому 13 вересня 2007 року Жовтневою (тепер -Вітовською) районною державною адміністрацією Миколаївської області.

Земельна ділянка, площею 3,32 га, йому належала на праві власності відповідно до державного акту НОМЕР_2, виданого йому 13 вересня 2007 року Жовтневою (тепер - Вітовською) районною державною адміністрацією Миколаївської області.

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

На час відкриття спадщини (час смерті) ОСОБА_2 з ним проживав його син ОСОБА_2, 1979 року народження, який таким чином прийняв спадщину і відноситься до спадкоємців першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України).

Також до спадкоємців першої черги за законом відноситься інший син померлого - ОСОБА_3, який спадщину не прийняв, однак спадкоємець ОСОБА_2, 1979 року народження, не заперечував про його залучення до кола спадкоємців.

Частиною 2 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Крім того, за їх обопільною угодою, яку вони оформили шляхом підписання простого письмового договору, вони визначилися про розподіл спадщини між собою, відповідно до якої житловий будинок та ділянка, виділена для його обслуговування, відходять в порядку спадкування до власності ОСОБА_2, 1979 року народження, а дві земельні ділянки товарного сільськогосподарського виробництва - ОСОБА_3.

В той же час, звернувшись до нотаріуса за оформленням спадщини після смерті батька вони отримали письмове роз'яснення про неможливість нотаріального оформленням спадщини, оскільки не представили належним чином оформлені оригінали правовстановлюючих документу на вказану нерухомість, а також пропуск спадкоємцем ОСОБА_5 строку для прийняття спадщини.

За пунктами 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз'яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Належність будинку та ділянок підтверджується договором купівлі-продаж будинку та державними актами.

Згода спадкоємця ОСОБА_2, який прийняв спадщину, на залучення до кола спадкоємців ОСОБА_3, не надає можливості нотаріального оформлення спадщини, оскільки законодавством прямо не передбачено її розподіл (розподіл видів спадщини) між спадкоємцями. За загальним правилом, визначеним ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині спадкоємців, якщо їх не один, є рівними.

Частиною 2 та 3 цієї статті передбачено, що спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них, а якщо ж це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, зміна розміру часток у спадщині спадкоємцями має бути вчинена за письмовою угодою, посвідченою нотаріусом.

Також у ч. 2 ст. 1278 ЦК України передбачено, що кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Таким чином, законом, хоча й визначена рівність часток спадкоємців у спадщині, однак не забороняє розподіл спадщини між ними (в тому числі нерухомого та рухомого майна) відповідно до їх законних часток, що і було вчинено дітьми померлого

ОСОБА_2

Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що будинок з господарськими спорудами та земельні ділянки, належали ОСОБА_2 і дане майно після його смерті входить до складу спадщини і в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачам в справі як спадкоємцям першої черги за законом, і з врахуванням зазначеного розподілу спадщини між ними.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вони не можуть захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, 1979 року народження, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами та земельну ділянку, площею 0,17 га, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю відповідно до державного акту НОМЕР_1, виданого 09 березня 1995 року Коларівської сільською радою Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, на наступне майно:

- земельну ділянку, площею 3,32 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Коларівської сільської ради Вітовського (раніше - Жовтневого) району Миколаївської області, яка належала спадкодавцю відповідно до державного акту НОМЕР_3, виданого 13 вересня 2007 року;

- земельну ділянку, площею 2,29 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Коларівської сільської ради Вітовського (раніше - Жовтневого) району Миколаївської області, яка належала спадкодавцю відповідно до державного акту НОМЕР_2, виданого 13 вересня 2007 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області на протязі 30 днів з дня складання його повного тексту.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення, його повний текст складено на 20 липня 2018 року.

Суддя Р.В.Козаченко