Справа № 309/1910/18
Провадження № 2/309/1335/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 серпня 2018 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області
в складі: головуючого-судді Довжанин М.М.
за участю секретаря судового засідання Попадинець Я.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Хустської районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, -
ОСОБА_1 звернулася в Хустський районний суд з позовом до ОСОБА_2, де третя особа служба у справах дітей Хустської РДА про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька до досягення дитиною повноліття.
Посилається на те, що сторони з 23 листопада 1995 року перебувають в шлюбі. Під час спільного подружнього проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_3.
На даний час позивачка та відповідач проживають окремо у зв'язку з тим, що сімейні відносини не склалися. Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною, участі у житті сина не приймає. Дитина проживає з позивачкою і вона самостійно несе усі витрати по утриманні сина. Вона має намір забезпечити сину повноцінний відпочинок за кордоном, у Чеській Республіці, за для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану його здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку.
Позивачка неодноразово зверталася до відповідача за дозволом на виїзд сина за кордон, але батько дитини постійно відмовляв їй у цьому.
Просить суд ухвалити рішення, яким надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, а саме Чехії, Словаччини, Польщі, Туреччини, Єгипту, Німеччини неповнолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Представник позивачки ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, а подав заяву, якою просив справу розглядати у його відсутності та уточнив позовні вимоги і просив ухвалити рішення яким надати дозвіл на виїзд за кордон неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в супроводі матері чи довірених осіб, строком на один рік з моменту винесення рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується наявними у справі розписками про вручення поштового відправлення, причини його неявки невідомі.
Представник третьої особи: служби у справах дітей Хустської РДА в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заяв та клопотань від сторін до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилося.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.
В судовому засіданні належними доказами встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який 23 листопада 1995 зареєстровано Хустським райвідділом ЗАГСу Закарпатської області за актовим записом № 265, що стверджується відміткою у паспорті громадянина України (а.с.7). Під час спільного проживання у них ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Сторони разом не проживають. Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу.
ОСОБА_1 має матеріальну можливість для тимчасового виїзду за кордон її неповнолітньої дитини для відпочинку та оздоровлення. Дозвіл на виїзд дитини за кордон позивачка отримати не може, так як відповідач такого дозволу не надає, при цьому не наводить ніяких аргументованих причин такої відмови.
Такі його дії порушують право дитини на необхідний відпочинок та оздоровлення за кордоном. Відповідач зловживає своїми батьківськими правами та явно перешкоджає можливості синові реалізувати його права.
У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
За змістом положень ст. ст. 141, 150-152, 155, 157 СК України, батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, зобов'язані забезпечити її належні виховання, розвиток, матеріальне забезпечення. За загальним правилом питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
Таким чином, той із батьків, який проживає окремо від дитини, вправі бути обізнаним щодо оформлення дитині паспорта громадянина України для виїзду за кордон, щодо часу, мети, місця призначення та тривалості виїзду дитини за кордон у супроводі іншого з батьків. Спір з приводу участі батьків у вихованні дитини, в т.ч., спір з приводу відсутності згоди одного з батьків дитини на тимчасовий її виїзд за кордон у супроводі іншого з батьків, вирішується судом (ст. 18 та інші норми СК України, ст. 4 ч. 2 абз. 2 Закону № 3857-XII).
Згідно ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється при пред`явленні одного з документів, вказаних в ст. 2 цього Закону.
Законодавством передбачена необхідність подання у пункті пропуску через державний кордон України належно оформленого доказу надання згоди тим з батьків, який не супроводжує дитину, на виїзд дитини за кордон у конкретну країну та в конкретний проміжок часу, а у випадку відсутності такої згоди подання відповідного рішення суду про надання дозволу на виїзд дитини за кордон.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі (п. 5 Постанови КМ України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27 січня 1995 р. N 57).
Відповідно до принципів 4 та 6, викладених в Декларації прав дитини, прийнятою генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, дитина повинна користуватися всіма благами соціального забезпечення, їй належить право на здоровій ріст і розвиток, з цією метою соціальний догляд і охорона мають бути забезпечені, як їй так і матері, неповнолітня дитина не повинна бути розлучена зі своєю матір'ю.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 141, 247, 258-268, 280 ЦПК України, ст. ст. 141, 150-152, 155, 157 СК України, ст. ст. 269, 270, 272, 274, 275, 313 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, п. 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України", затвердженими постановою КМУ від 27.01.1995 року №57, суд, -
Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця с. Драгово Хустського району Закарпатської області, громадянина України, без згоди його батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 або іншої уповноваженої нею особи, строком на один рік з дня набрання рішенням законної сили.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 704 гривні 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: підпис Довжанин М. М.

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: Довжанин М.М.