КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/733/17
Провадження № 2/534/14/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2018 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
представника позивачаОСОБА_3
представника відповідачаОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горішні Плавні справу за цивільним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання договору недійсним та виділення майна в натурі,

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року ОСОБА_5 звернулась до суду із позовом до Горішньоплавнівської міської ради та ОСОБА_6, в якому прохала визнати недійсним договір купівлі-продажу будівельних матеріалів, будівельних конструкцій, результатів будівельних робіт у вигляді незавершеного будівництвом житлового будинку, укладений 06.07.2016 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Також, позивачка прохала суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом вселення її у не введений в експлуатацію житловий будинок, розташований по вул. Луговій, 3 у м.Горішні Плавні Полтавської області.

Провадження у справі відкрито за ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 07.06.2017 року.

Ухвалою суду від 04.09.2017 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_7 (а.с.71).

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до чч.3,4 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Ухвалою суду від 24 січня 2018 року провадження у даній справі продовжено за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання, сторонам визначено строк для надання відзиву, відповіді та заперечень.

Позивачкою неодноразово уточнювалися позовні вимоги за згаданим позовом.

Після чергового уточнення позовних вимог ухвалою суду від 10.05.2018 року позовну заяву ОСОБА_5 було залишено без руху з причини недотримання нею вимог процесуального законодавства щодо форми та змісту позовної заяви, а також у звязку із несплатою судового збору.

На усунення зазначених в ухвалі від 10.05.2018 року недоліків 04.06.2018 року позивачкою подано до суду уточнену заяву про зміну предмету позову, в якій вона в черговий раз уточнила свої позовні вимоги та остаточно прохала визнати недійсним договір купівлі-продажу будівельних матеріалів, будівельних конструкцій, результатів будівельних робіт у вигляді незавершеного будівництвом житлового будинку, укладений 06.07.2016 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, застосувавши наслідки недійсності договору, а також прохає виділити їй в натурі у незавершеному будівництвом житловому будинку, господарських будівлях та спорудах, що знаходяться за адресою: Полтавська область, вул.Лугова,3 виділивши ОСОБА_5 ? частину зазначеного житлового будинку, господарських будівель та споруд відповідно до варіанту, визначеного судовою будівельно-технічною експертизою. В цій же заяві ОСОБА_5 прохає їй відстрочити сплату судового збору до ухвалення остаточного рішення у справі.

Свої вимоги мотивує тим, що розмір судового збору, що підлягає сплаті за позовом, перевищує пять відсотків її річного доходу позивачки за основним місцем роботи.

Представник відповідача ОСОБА_4 проти відстрочення сплати судового збору заперечував, посилаючись на те, що позивачка є приватним підприємцем і отримує дохід не тільки за основним місцем роботи, а й ще від здійснення підприємницької діяльності, тому її твердження про непомірність згаданого судового збору не є слушними.

Інші учасники справи, викликалися до суду через оголошення на вебпорталі судової влади України, проте в судове засідання не зявилися.

Заслухавши думки учасників справи, перевіривши заяву ОСОБА_5 про зміну предмету позову та додані до справи документи, зокрема, довідку про нарахований дохід та утримані податки за 2017 рік, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви позивача про відстрочення сплати судового збору з наступних підстав.

Так, рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 09.04.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 25 червня 2013 року, встановлено факт проживання однією сімєю ОСОБА_5 та ОСОБА_7 без шлюбу з серпня 2002 року по 09 грудня 2015 року та визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_7 незакінчений будівництвом житловий будинок з надвірними будівлями по вул.Луговій,7 в м.Комсомольську (Горішні Плавні). Згаданим рішенням встановлено, що вартість спірного незакінченого будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями, яка складає 1200899 грн. (т.1 а.с.14).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України, ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Таким чином, ціна позову за вимогою майнового характеру щодо виділення ОСОБА_5 ? частини спірного незакінченого будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями становить 600449,50 грн. (1200899 : 2).

Ціна позову за вимогою майнового характеру щодо застосування наслідків недійсності договору визначається вартістю будівельних матеріалів, які є предметом спірного договору, в сумі 875000 грн. (т.1 а.с.13).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлено на рівні 1600 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 1 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлено на рівні 1762 грн.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу окремо.

За статтею 4 вказаного Закону, за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру, сплачується судовий збір за ставкою, що становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Із змісту позовних вимог ОСОБА_5 убачається, що в 2017 році нею заявлено вимогу немайнового характеру, а саме щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу будівельних матеріалів, будівельних конструкцій, результатів будівельних робіт у вигляді незавершеного будівництвом житлового будинку, укладеного 06.07.2016 року між ОСОБА_7 і ОСОБА_6, яка має оплачуватися судовим збором у розмірі 640 грн. (1600 х 0,4).

Окрім того, в заяві від 04.06.2018 позивачкою ОСОБА_5, додатково до вимоги виділення їй в натурі ? частини у незавершеному будівництвом житловому будинку, господарських будівлях та спорудах вартістю 600449,50 грн. (1200899 : 2), заявлено нову вимогу майнового характеру щодо застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу будівельних матеріалів вартістю 875000 грн.

Таким чином, загальна сума позову, з якою обчислюється судовий збір, становить 1.475.449,50 грн. (875000 + 600449,50), один відсоток від якої дорівнює 14754,50 грн., що перевищує визначені ст.4 Закону України «Про судовий збір» граничний розмір судового збору 8810 грн. (1762 х 5).

З огляду на викладене, за подання заяви про зміну предмету спору від 13.11.2017 з урахуванням уточнень від 04.06.2018 ОСОБА_5 мала б сплатити судовий збір у розмірі 9450 грн. (8810 + 640) (т.1 а.с.116, 218).

Звертаючись до суду із згаданою позовною заявою та заявами про зміну предмету позову (а.с.1,2,117), ОСОБА_5 сплачено 1920 грн. судового збору (728,80 + 551,20 + 640).

З огляду на викладене, позивачу необхідно додатково подати до суду документи, що підтверджують сплату судового збору, в розмірі 7530 грн. (9450 1920).

Відповідно до ч.1,2 ст.136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» визначеного, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов, зокрема, коли розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заяви позивачки про відстрочення сплати судового збору, суд звертає увагу на те, що згідно наданої позивачкою довідки про отриманні доходи, виданої ПрАТ «Полтавський ГЗК», ОСОБА_5, працюючи на посаді молодшого фахівця, у 2017 році отримала сукупний дохід в сумі 93892,30 грн. (т.1 а.с.236).

Разом із цим, згідно відомостей, отриманих з відкритих джерел, а саме з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_5 є фізичною особою-підприємцем, яка протягом 2017 року здійснювала підприємницьку діяльність, проте відомостей про суми виплачених доходів з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України на відповідний рік не надала, що, у свою чергу, позбавляє суд можливості переконатися в обґрунтованості її клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених в статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивача не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

На підставі викладеного, керуючись ст.257 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_5 в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору у справі за її позовом.

Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання договору недійсним та виділення майна в натурі залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк для подання до суду документів, що підтверджують сплату судового збору в розмірі 7530 грн., який починається з дня вручення їй цієї ухвали.

Розяснити позивачу, що в разі якщо вона не подасть до суду документи, що підтверджують сплату судового збору, у строк, встановлений судом, позовну заяву буде залишено без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Крикливий