ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року

м.Суми

Справа №589/3338/17

Номер провадження 22-ц/788/1225/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1;

відповідач - ОСОБА_2;

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29 травня 2018 року, в складі судді Євдокімової О.П., ухвалене у м. Шостка, повний текст якого складений 30 травня 2018 року,

в с т а н о в и в:

06 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, мотивуючи тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу проживає з нею і перебуває на її утриманні.

З 14 серпня 2017 року ОСОБА_3 зарахована на навчання до Національної академії внутрішніх справ на дену форму навчання з терміном навчання 4 роки.

На час навчання дочки відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, що ставить її у скрутне становище, адже вона не має достатнього заробітку на її утримання.

Просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь в твердій грошовій формі в розмірі 1500 грн. щомісячно на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29 травня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно, протягом її навчання в Національній академії внутрішніх справ, починаючи стягнення з 06 вересня 2017 року, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Державного бюджету судовий збір в сумі 640 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

При цьому зазначає, що ОСОБА_1 не надала суду довідку з місця мешкання про склад її сім'ї, з якої б убачалося, що ОСОБА_3 зареєстрована разом з нею, а тому позивач має право звертатися до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції залишив поза увагою його клопотання про залучення в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, їх дочку ОСОБА_3.

Крім того, судом не врахована та обставина, що він на даний час втратив статус безробітного та знятий з обліку в Шосткинському МРЦ, а тому не отримує ніякої допомоги по безробіттю і не має можливості забезпечити прожитковий мінімум навіть собі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що вона має право звертатись з вказаним позовом до суду, оскільки дочка ОСОБА_4 хоча і не зареєстрована разом з нею, проте проживає з нею у вільний від навчання час. Незалучення їх повнолітньої дочки ОСОБА_4 до участі у справі в якості третьої особи не є підставою для скасування рішення суду. Відповідач є працездатною особою, займається вирощуванням сільськогосподарської продукції, яку реалізовує на ринку та крім іншого, займається грузовими перевезеннями, а тому взмозі надавати матеріальну допомогу на час навчання дочки.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є ОСОБА_2 (а.с. 5).

Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу, серія НОМЕР_1, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано 11 листопада 2008 року (а.с. 6).

Відповідно до довідки Національної академії внутрішніх справ МВС України № 46/11-2620 від 21 серпня 2017 року, ОСОБА_3 є студенткою І курсу Національної академії внутрішніх справ денної форми навчання за державним замовленням, ступеня вищої освіти бакалавра (а.с. 11).

Із довідки Шосткинського МРЦЗ № 2978 від 25 жовтня 2017 року убачається, що ОСОБА_2 зареєстрований як безробітний в Шосткинському МРЦЗ з 05 грудня 2016 року і його дохід з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2017 року становить 3264,01 грн. (а.с. 20).

Згідно із довідкою Національної академії внутрішніх справ МВС України № 46/12/2889 від 07 травня 2018 року, ОСОБА_3 отримує грошове забезпечення, розмір якого за період з 01 січня 2018 року до 30 квітня 2018 року, без урахування аліментів, становить 1030,38 грн. (а.с. 39).

Рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 мотивоване тим, що відповідач, як батько дитини, зобов'язаний і має можливість утримувати свою повнолітню дочку, яка навчається і у зв'язку з чим не має самостійного заробітку, достатнього для забезпечення мінімальних умов проживання та навчання.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення враховано сукупність юридичних фактів, а саме: досягнення дочкою повноліття, продовження нею навчання у вищому навчальному закладі, потребу у зв'язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батька можливості надавати таку допомогу.

Твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 не надала суду довідки про склад її сім'ї, з якої б вбачалося, що їх дочка ОСОБА_3 зареєстрована разом з нею, а тому позивач має право звертатися до суду з вказаним позовом, є безпідставними.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як убачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, гуртожиток з 23 жовтня 2017 року по час надання довідки.

Тобто, ОСОБА_3 зареєстрована тимчасово за вказаною адресою на час навчання за місцем розташування учбового закладу.

Норми статті 199 СК України не передбачають обов'язкову реєстрацію дитини з одним із батьків, а лише передбачають, що вона повинна проживати з одним із батьків.

Скориставшись своїм правом, передбаченим вищевказаною нормою закону, позивач і звернулася до суду з позовом.

Посилання відповідача на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою його клопотання про залучення в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, їх дочки ОСОБА_3, не заслуговують на увагу.

Відповідно до роз'яснень п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти.

З аналізу зазначеної норми законодавства слідує, що залучення дочки чи сина, які продовжують навчання в якості третьої особи, є не обов'язком суду, а є його правом.

З огляду на викладене, не залучення дочки сторін до участі у справі, не є підставою для скасування судового рішення.

Той факт, що ОСОБА_2 втратив статус безробітного, знятий з обліку в Шосткинському МРЦЗ та не отримує допомогу по безробіттю, не є підставою для звільнення його від обов'язку сплати аліментів на час навчання своєї повнолітньої дочки, яка навчається в Національній академії внутрішніх справ, оскільки відповідач є працездатною особою, займається грузовими перевезеннями, що підтверджується оголошенням в газеті (а.с. 40-41), вирощуванням сільськогосподарської продукції, яку реалізовує на ринку, а тому взмозі надавати матеріальну допомогу на час навчання дочки.

Таким чином, при визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі, суд взяв до уваги матеріальний стан відповідача, отримання ОСОБА_4 грошового забезпечення, яке за період навчання з 01 січня 2018 року до 30 квітня 2018 року склало 1030,38 грн.

Визначений судом першої інстанції розмір аліментів у твердій грошовій сумі 500 грн. на період навчання дочки сторін, на думку колегії суддів апеляційного суду, є розумним і співмірним з матеріальними можливостями відповідача утримувати його повнолітню дочку, яка продовжує навчання.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина

С.С.Ткачук