Справа № 463/2545/14 Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/78/17 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Левика Я.А.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю: позивача ОСОБА_2, його представника -

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 22 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - відділ Держземагенства у м.Львові, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання недійсним акту прийому-передачі межових знаків на зберігання земельної ділянки,

встановила:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, уточненим під час розгляду справи (а.с.3-6, 78-80 т.1), в якому просив усунути йому перешкоди у користуванні належною на праві власності земельною ділянкою загальною площею 0,06 га з кадастровим номером НОМЕР_3 призначеною для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться у АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання відповідача ОСОБА_4, суміжного землевласника, відновити її стан, звільнивши частину цієї земельної ділянки площею 0,0109 га (з розмірами по периметру 3,79х30,0х3,50х30,0м) від розпочатого на ній будівництва фундаменту житлового будинку, та визнати недійсним акт прийому-передачі межових знаків на зберігання від 30.08.2013 року земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_4, яка знаходиться по АДРЕСА_2 і належить на праві власності ОСОБА_4

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є власником вказаної вище земельної ділянки у АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 20.03.2008 року, укладеного між ним та дарувальниками ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які, в свою чергу, набули права власності на цю земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.03.2004 року в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, якому земельна ділянка належала на підставі державного акту на право власності на землю від 19.03.1998 року, а відповідач ОСОБА_4 є власником суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_2, яку купив на підставі договору купівлі-продажу від 07.05.2014 року, і за первинними документами, згідно плану відводу земельної ділянки від 06.11.1990 року, ці земельні ділянки є однакового розміру 20х30 м, не перекриваються і не накладаються одна на одну, однак, відповідач змістив межі своєї земельної ділянки за рахунок частини земельної ділянки позивача, захопивши її в такий спосіб, та розмістив на ній частину розпочатого будівництвом фундаменту житлового будинку.

Враховуючи те, що в оспорюваному акті прийомки-передачі межових знаків від 30.08.2013 року закладена неправдива інформація щодо меж та конфігурації земельної ділянки відповідача, яка не відповідає первинним документам, цей акт виготовлений з грубим порушенням вимог закону та Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року №376, оскільки на цій земельній ділянці вже раніше встановлювались межові знаки, і закріплення межовими знаками земельної ділянки відповідача відбулось у відсутності позивача як власника суміжної земельної ділянки, з яким межі земельної ділянки не узгоджувались, позивач просив визнати такий акт недійсним.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 22.12.2014 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2, просив його скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Свої доводи апелянт обґрунтовував тим, що суд не дав належної правової оцінки первинній документації на земельну ділянку відповідача, яка підтверджує факт захоплення відповідачем частини належної йому (апелянту) земельної ділянки, безпідставно взяв до увагу надану відповідачем план-схему земельної ділянки, яка містить розбіжності і не відповідає первинній план-схемі земельних ділянок, розробленій при видачі первинних державних актів на земельні ділянки обом суміжним землевласникам. Апелянт вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги наданий ним зведений план земельних ділянок по вул.Незалежності станом на 2014 рік, виготовлений ліцензованою організацією КП «Геодезичне бюро», в якому вказані суміжні землеволодіння, в тому числі НОМЕР_7 (давно сформоване з наявним житловим будинком, який розташований в межах відведеної для цієї мети земельної ділянки), та межі земельних ділянок, а також показана площа 109 кв.м. (з розмірами по периметру 3,79х30,0х3,50х30,0м, починаючи з верхньої сторони), за рахунок якої відповідач ОСОБА_4 змістив свою земельну ділянку і, відповідно, зменшив його (апелянта) земельну ділянку на цю площу. Апелянт вказує на те, що поза увагою суду, залишились пояснення спеціаліста ОСОБА_8 - експерта з питань землеустрою КП «Геодезичне бюро», який роз'яснив, що не можна змінювати без законних підстав меж вже сформованих земельних ділянок, а в даному випадку це стосується земельної ділянки НОМЕР_6, яка була сформована згідно рішення виконкому Винниківської міської ради «Про надання земельної ділянки у безстрокове користування для будівництва індивідуального житлового будинку гр.ОСОБА_6 від 27.06.1990 року №429 і встановлення її меж в натурі (на місцевості) на підставі даного рішення та первинної технічної документації. Звертає увагу на те, що поза увагою суду залишились його доводи про порушення вимог закону, на які він посилався в обґрунтування своїх вимог.

Після оголошеної в судовому засіданні апеляційного суду за клопотанням відповідача ОСОБА_4 перерви, відповідач в судове засідання, про дату час і місце якого був повідомлений під розписку (а.с.217 т.2), не з'явився і клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому розгляд справи завершено апеляційним судом відповідно до вимог ст.372 ЦПК України у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до п. «г» ч.1 ст.96 ЗК України, землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть, якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Частиною третьою статті 152 ЗК України визначено способи здійснення захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки. Одним із таких способів є відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,06 га з кадастровим номером НОМЕР_3 призначеної для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться у АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 20.03.2008 року, укладеного з ОСОБА_5, ОСОБА_6 (дарувальниками), посвідченого приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Коцюбинським А.В., зареєстрованого в реєстрі за №570 (витяг з державного реєстру правочинів №5633725 від 20.03.2008 року, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №21687327 від 15.05.2014 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 01), і яка дарувальникам ОСОБА_6 та ОСОБА_5 належала на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_8, виданого 03.03.2005 року виконавчим комітетом Винниківської міської ради та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №01:05:438:00408 кн.01-9 (а.с. 4-9, 246, 247 т.1, а.с.7-9 т.2).

Первинно власником вказаної земельної ділянки був ОСОБА_6 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 19.09.1998 року на підставі рішення виконкому Винниківської міської ради народних депутатів №259 від 24.06.1997 року (а.с.10 т.1).

Відповідач ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,06 га з кадастровим номером НОМЕР_4, призначеної для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться у АДРЕСА_2, на підставі договору купівлі-продажу від 07.05.2014 року, укладеного з ОСОБА_10 (продавцем), посвідченого державним нотаріусом П'ятої Львівської державної нотаріальної контори Бобеляк Т.В., зареєстрованого в реєстрі за №4-440 (витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №21344091 від 07.05.2014 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 01) (а.с.11 т.1, а.с.38 т.2), яка належала продавцю ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.08.2013 року, посвідченого державним нотаріусом П'ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т.М. та зареєстрованого в реєстрі за №3-1952, укладеного з ОСОБА_13 (а.с.15 т.2), яка була первинним власником цієї земельної ділянки на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_9, виданого Винниківською міською радою 19.03.2008 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01:08:438:00068, кн.01-9 (а.с.18-22 т.2), як дубліката Державного акту на право приватної власності ОСОБА_13 на землю серії НОМЕР_10, виданого 07.03.1995 року Винниківською радою народних депутатів на підставі рішення Винниківської міської ради №259 від 21.06.1994 року, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №123 (а.с.103 т.1).

Будівельний паспорт на будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_2 було видано ОСОБА_10 08.11.2013 року згідно з рішенням виконкому Винниківської міської ради від 08.11.2013 року №293 (а.с.56-58 т.1) та з урахуванням оспорюваного акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 30.08.2013 року, в якому відсутній підпис позивача як власника суміжної земельної ділянки (а.с.59 т.1).

В матеріалах справи (а.с.60 т.1) міститься карточка закладки межових знаків земельної ділянки ОСОБА_10 від 30.08.2014 року, складена виконавцем ОСОБА_14, схема місця розташування яких по крайніх точках лінії розмежування із суміжною земельною ділянкою позивача відносно існуючої нежитлової будівлі, позначеної як КН «гараж», відрізняється від схеми забудови земельної ділянки по АДРЕСА_2, виданої 08.11.2013 року за підписом архітектора м.Винники ОСОБА_15 (а.с.83 т.1, зворот), та від первинної план-схеми земельних ділянок по вул.Незалежності, на підставі якої був виготовлений план відводу земельної ділянки по АДРЕСА_2 первинному її власнику ОСОБА_13 (а.с.101-105 т.1).

Первинний акт про передачу і показ меж земельної ділянки по АДРЕСА_2 був складений 07.03.1995 року при оформленні державного акту ОСОБА_13 (а.с.109 т.1).

На виконання ухвали суду касаційної інстанції від 02.12.2015 року (а.с.193-194 т.1) та для встановлення обставин, які входять до предмету доказування у даній справі, на новому розгляді справи 22.05.2017 року апеляційним судом за клопотанням сторони позивача було призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (а.с.140-142 т.2).

Висновком судової земельно-технічної експертизи №3029 від 22.02.2018 року (а.с.190-195 т.2) підтверджено той факт, що частина земельної ділянки АДРЕСА_1, яка належить на праві власності позивачу ОСОБА_2, площею 19,13 кв.м., розмірами від точки А (за рухом годинникової стрілки): 2,37 м.п., 8,00 м.п., 2,41 м.п. та 8,00 м., зайнята фундаментом розпочатого будівництвом житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_2, яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4

Отже, всі наведені вище докази у своїй сукупності підтверджують факт порушення відповідачем права власності позивача на землю, шляхом зайняття частини його земельної ділянки вказаною вище площею та розмірами під фундамент розпочатого будівництвом житлового будинку, а тому таке право позивача підлягає захисту шляхом відновлення попереднього стану та звільнення цієї частини земельної ділянки позивача з під частини розміщеного на ній фундаменту, шляхом його демонтажу відповідачем, що в повній мірі узгоджується з положеннями ст.ст.15, 16 ЦК України та ст.152 ЗК України.

Законною та обґрунтованою вважає колегія суддів й вимогу позивача про визнання недійсним оспорюваного акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 30.08.2013 року земельної ділянки у м.Винники на АДРЕСА_2, оскільки, як було зазначено вище, такий акт позивачем не підписувався та складений без його участі, що є порушенням п.3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 18 травня 2010 року №376. Окрім того, межі земельної ділянки погоджувались та встановлювались в натурі із закріпленням їх межовими знаками ще при первинному оформлені Державного акту про право власності ОСОБА_13 на цю земельну ділянку.

Таким чином, вимоги позивача є законними та обґрунтованими, однак, такі підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведеного вище висновку експертизи, який апеляційний суд взяв до уваги на підтвердження площі та розмірів земельної ділянки позивача, зайнятої відповідачем під фундамент, а тому оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача з наведених вище мотивів.

З урахуванням вимог ст.141 ЦПК України та наслідків розгляду справи апеляційним судом, понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору та за проведення судової експертизи в загальному розмірі 9447 грн. 20 коп. підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч. 1 п.1, 4, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати недійсним акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 30 серпня 2013 року земельної ділянки у м.Винники на АДРЕСА_2 (кадастровий номер НОМЕР_4).

Зобов'язати ОСОБА_4 (АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1) звільнити частину земельної ділянки площею 19,13 кв.м., розмірами від точки А (за рухом годинникової стрілки): 2,37 м.п., 8,00 м.п., 2,41 м.п. та 8,00 м., яка знаходиться на АДРЕСА_1 і належить на праві власності ОСОБА_2 (АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_2), від фундаменту розпочатого будівництвом житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_2, яка належить на праві власності ОСОБА_4, шляхом демонтажу частини цього фундаменту, яким зайнята земельна ділянка на АДРЕСА_1 площею 19,13 кв.м.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1) у користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_4, РНОКПП НОМЕР_2) судові витрати в розмірі 9447 гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 03 серпня 2018 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Левик Я.А.