справа № 208/3960/17
№ провадження 2/208/565/18
РІШЕННЯ

Іменем України

20 липня 2018 р. м. Кам'янське

Справа № 208/3960/17

Провадження № 2/208/1643/18

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Шешуревої Я.І.,

Учасники справи:

- позивач ОСОБА_1,

- відповідач ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

І. Стислий виклад позицій позивача та заперечень відповідача.

17 липня 2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

У своїй заяві позивач посилається на те, що з відповідачем вони зареєстрували шлюб 16 лютого 2013 року. Шлюб зареєстровано в Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 50. Від шлюбу мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, ведення домашнього господарства, часто відбувалися сварки між ними. Спільне господарство не ведуть з літнього періоду 2016 року, позивач не має бажання відновлювати шлюбні відносини, сім'я розпалася остаточно, її збереження не можливе та суперечить її інтересам. У зв'язку з вищевказаним позивач просить суд задовольнити її заяву та розірвати шлюб між нею та відповідачем.

Усі спроби примиритися виявились невдалими, не бажає вподальшому знаходитись у зареєстрованому шлюбі із відповідачем.

Тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 16 лютого 2013 року.

Позивач в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити, розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем.

Відповідач відзив до суду не надав, але в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позову, оскільки обставини зазначені позивачем є надуманими.

ІІ. Заяви, клопотання.

Ухвалою суду від 21 листопада 2017 року за клопотанням відповідача сторонам наданий час для примирення в три місяці.

За клопотання відповідача судові засідання 02 березня 2018 року та 04 квітня 2018 року були відкладені, наданий сторонам час для вирішення питання мирним шляхом.

ІІІ. Інші процесуальні дії суду у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

Ухвалою суду від 11 вересня 2017 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання на 17 жовтня 2017 року, яке було відкладено у зв'язку з неявкою сторін.

Ухвалою суду від 21 листопада 2017 року сторонам наданий час для примирення у три місяці.

Ухвалою суду від 21 лютого 2018 року відновлено провадження по справі на підставі ст.254 ЦПК України.

Ухвалами суду судові засідання 02 березня 2018 року та 04 квітня 2018 року були відкладені, наданий час для вирішення питання мирним шляхом.

VI. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами 16 лютого 2013 року в Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 50, зареєстрований шлюб (а.с.6).

Від шлюбу мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7).

Позивач звернулась до суду із вимогами про розірвання шлюбу, укладеного із відповідачем, з посиланням на те, що шлюб розпався та спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини.

З аналізу вимог позивача, наданих документів та з наданих суду пояснень сторін, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли сімейні правовідносини, які регулюються Розділом ІІ Сімейного Кодексу України та предметом спору між сторонами є шлюбу укладений між сторонами.

VIІ Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Згідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Частинами 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, відповідача щодо задоволення позову заперечував та посилався на те, що позивачем підстави для розірвання шлюбу надумані, є безпідставними оскільки на виконання вимог ст.81 ЦПК України відповідачем будь-яких доказів на це не надано, а тому вказані посилання відповідача суд відхиляє.

VIІІ. Чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно до вимог ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з заяви позивача, зазначеної вільної згоди між сторонами по справі не має, а тому примушування позивача спільно проживати із відповідачем є порушенням інтересів жінки, яка не має вільної згоди на спільне проживання з іншою особою.

ІХ. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

Згідно зі статтею 24 Сімейного Кодексу України від 10.01.2002 року зі змінами та доповненнями (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.».

Суд вважає зазначити, що шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім'ї. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

За статтею 51 Конституції України від 28.06.1996 року, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Як встановлено в судовому засіданні вільна згода на спільне проживання між сторонами по справі відсутня.

Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Родина фактично розпалася і її відновлення неможливо при обставинах зазначених позивачем та відповідачем, в ОСОБА_1 відсутні будь-які почуття до відповідача, їх шлюбний союз розпався, на спільне проживання категорично не згодна.

Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення.

Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування - значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства.

Закріплені у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок.

Однією з підстав припинення шлюбу є його розірвання.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв'язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.».

Відповідно до статей 110,112 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. …Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення».

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням жінки до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Приймаючи до уваги, що сторони не примирились, хоча надався час на їх примирення, суд вважає причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Спір про поділ майна та місце проживання дітей не заявлений.

Згідно частини 2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Х. Судові витрати.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись статтями 110-112 Сімейного кодексу України, статтями 12, 13, 141, 200, 229, 265, 273 Цивільно-процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 16 лютого 2013 року в Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 50.

Змінене прізвище позивача з ОСОБА_2 на ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1, (АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Відповідач ОСОБА_2, (АДРЕСА_1.

Повний зміст складено 20 липня 2018 року.

Суддя Похваліта С. М.