Справа № 161/8589/18
Провадження № 2/161/2642/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 серпня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань - Вергун О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

04 червня 2018 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позов мотивує тим, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1. Відповідач у вказаному житлі зареєстрований з 2001 року. Разом з тим, уже більше 10 років ОСОБА_3 в будинку не проживає, інтересу до житла не виявляє, витрат по його утриманню не несе, комунальні послуги не сплачує. В добровільному порядку відповідач з реєстрації знятись не бажає. Відтак позивач вважає, що дана обставина не дозволяє йому розпоряджатися майном на власний розсуд, чим порушуються його права та інтереси, як власника майна. Окрім того, він змушений нести додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг.

А тому, просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відзиву чи будь-яких клопотань, заяв з приводу розгляду справи не подав.

Зі згоди сторони позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України, а судове засідання проводить без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

З копії договору про поділ спадкового майна (а.с. 4) та Витягу про державну реєстрацію прав (а.с.6) судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1.

За відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області встановлено, що відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, дана обставина стверджується відповідними записами в будинковій книзі (а.с. 9-11).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вселився у спірне житло як член сім'ї власника майна, за згодою всіх членів, та проживав однією сім'єю з попереднім власником будинку, з якими вів спільне господарство.

Пунктом 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК України). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України.

З довідки Підгайцівської сільської ради №1464 від 15.05.2018 року (а.с. 8) вбачається, що факт не проживання ОСОБА_3 з січня 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 підтверджено.

Відтак, станом на день розгляду справи, встановлено не проживання відповідача у будинку позивача більше одного року.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що слід визнати відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

Згідно з ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Задовольняючи позов про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, суд використовує права надані ст. 267 ЦПК України, щодо встановлення порядку виконання рішення суду, і вважає, що в рішенні слід вказати на те, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 267, 280-282 ЦПК України, на підставі ст.ст. 319, 405 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

Рішення є підставою для зняття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його вручення рішення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 06.08.2018.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій