АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№ 06.115/796/306/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2018 року місто Київ

справа № 22-ц/2690/8936/2011

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Борисової О.В.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Соколової В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою позивача ОСОБА_1 про роз'яснення рішення Апеляційного суду міста Києва від 14 грудня 2011 року в справі за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 квітня 2011 року, ухвалене під головуванням судді Піхур О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, зобов'язання виконати умови договору та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2009 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила:

визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1;

на виконання умов п.16 шлюбного договору від 05 вересня 2006 року, укладеного між нею та ОСОБА_2 зобов'язати відповідача придбати на їй однокімнатну квартиру, шляхом перерахування ОСОБА_2 на її рахунок грошових коштів у розмірі вартості однокімнатної квартири в сумі 758840,70 грн.;

стягнути з ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 квітня 2011 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 14 грудня 2011 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 квітня 2011 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання виконати умови договору скасовано та ухвалено нове, яким зобов'язано ОСОБА_2 виконати умови п.16 шлюбного договору від 05 вересня 2006 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо обов'язку купити однокімнатну квартиру.

Вирішено питання розподілу судових витрат, в решті рішення залишено без змін.

10 липня 2018 року до Апеляційного суду міста Києва від позивача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій остання просила роз'яснити рішення Апеляційного суду міста Києва від 14 грудня 2011 року, а саме встановити в якому містці точно має проходити виконання вказаного рішення про зобов'язання ОСОБА_2 виконати п.16 шлюбного договору та де точно боржник ОСОБА_2, в якому населеному пункті повинен купити їй однокімнатну квартиру, оскільки до укладення, в момент укладення та після підписання шлюбного договору вона з ОСОБА_2 спільно проживали в містах Києві, Ірпіні, Бучі.

Від ОСОБА_2 до апеляційного суду надійшли заперечення проти заяви ОСОБА_1 про роз'яснення рішення Апеляційного суду міста Києва від 14 грудня 2011 року, в яких відповідач ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні заяви позивача про роз'яснення рішення суду, посилаючись на її необґрунтованість. При цьому зазначав, що позивач фактично просить суд не роз'яснити рішення суду, а встановити порядок його виконання. Вказував, що позивач ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції роз'яснити судове рішення, яке вже не може бути у майбутньому пред'явлене нею до виконання, оскільки постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міства Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-5273/11, виданого Апеляційним судом міста Києві 16 березня 2012 року закрито. Зазначав, що внаслідок закінчення виконавчого провадження виконавчий документ було надіслано державним виконавцем до суду, який його видав. Вважає, що після цього виконавчий документ не може бути повторно виданий судом стягувачу та знову пред'являтись останнім до примусового виконання.

У порядку п.8 ч.1 Розділу XIIІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15грудня 2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Згідно з п.3 Розділу XIIПрикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 підтримала заяву та просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання, не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від відповідача надійшли заперечення щодо заяви про роз'яснення рішення, в яих останній просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, доводи заяви, колегія суддів дійшла висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У п.32 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою (необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю).

Згідно з ч.1 ст.271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

В силу зазначеної норми процесуального права роз'яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю, якщо воно є неясним та незрозумілим для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання.

Суть роз'яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповіді на нові та невирішені ним вимоги, він лише має роз'яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Як вбачається з матеріалів справи 05 вересня 2006 року між сторонами було укладено шлюбний договір, відповідно до п.16 якого у разі розірвання шлюбу майно, яке належало подружжю до реєстрації шлюбу до складу майна, яке підлягає розподілу не входить. При цьому, ОСОБА_2 у випадку розлучення з ОСОБА_1 зобов'язується купити їй однокімнатну квартиру.

В умовах вказаного шлюбного договору не зазначено, в якому саме населеному пункті відповідач ОСОБА_2 зобов'язується купити квартиру, крім того шлюбний договір не містить умови про купівлю квартири саме у містах Києві, Ірпіні або Бучі.

З вищевикладеного вбачається, що позивач ОСОБА_1 фактично просить суд не роз'яснити рішення Апеляційного суду міста Києва від 14 грудня 2011 року, а змінити його зміст та встановити порядок виконання рішення суду.

Зважаючи на викладене колегія суддів вважає, що рішення Апеляційного суду міста Києва від 14 грудня 2011 року є зрозумілим, не містить протиріч, а тому підстав для роз'яснення рішення суду апеляційної інстанції немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 271 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити позивачу ОСОБА_1 у задоволенні заяви про роз'яснення рішення Апеляційного суду міста Києва від 14 грудня 2011 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 02 серпня 2018 року.

Головуючий:

Судді: