Постанова

Іменем України

11 липня 2018 року

м. Київ

справа № 639/1883/16-ц

провадження № 61-20881 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: ГулькаБ. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідачі: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

представник ОСОБА_8 - ОСОБА_9,

третя особа - Перша Харківська державна нотаріальна контора,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 8 лютого 2017 року у складі судді Труханович В. В. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Сащенка І. С., Коваленко І. П., Овсяннікової А. І.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - Перша Харківська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його батько - ОСОБА_10, після смерті якого відкрилась спадщина на все його майно, а саме ? частку квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_11, дружина померлого, у встановлений законом строк звернулась до Першої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_11 померла та не встигла оформити свідоцтво про право на спадщину.

Він пропустив встановлений законом строк на звернення з заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки є громадянином Російської Федерації та на час смерті батька виконував свої службові обов'язки, а саме з 2 вересня 2014 року по 14 травня 2015 року знаходився у морі на судні «Сахалін-8».

З урахуванням викладеного ОСОБА_4 просив суд визначити йому додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_10

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 8 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що посилання позивача, як на причину поважності пропуску встановленого законодавством строку на звернення з заявою про прийняття спадщини, на те, що на час смерті батька він був у морі на судні, безпідставні, оскільки для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини йому необов'язково було особисто її подавати до Першої Харківської державної нотаріальної контори. ОСОБА_4 мав право звернутися до нотаріуса у будь-якому портовому місті, куди заходило судно, і оформити заяву про прийняття спадщини, а після цього направити таку заяву засобами поштового зв'язку до державної нотаріальної контори за місцем проживання спадкодавця. Після повернення судна із моря, міг особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, або направити оформлену належним чином заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Отже, вказана причина пропуску строку для прийняття спадщини не може вважатись поважною, оскільки у позивача не було об'єктивних перешкод, у зв'язку з чим відсутні підстави для визначення йому додаткового двомісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_10

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 квітня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_4 відхилена, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що підстави для визначення позивачу додаткового двомісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого батька - ОСОБА_10 відсутні, так як причини неподання ним заяви про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори не можуть бути визнані поважними, так як у нього не було об'єктивних, непереборних, істотних труднощів. ОСОБА_4 протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не був позбавлений можливості звернутися до нотаріуса у будь-якому портовому місті, куди заходило судно, на якому він перебував, або відправити цю заяву до державної нотаріальної контори засобами поштового чи іншого зв'язку. Крім того, у матеріалах справи наявна заява позивача до Першої Харківської державної нотаріальної контори від 25 грудня 2015 року, згідно з якою на спадщину після смерті батька він не претендує, до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини звертатись не бажає та не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину дружині його батька - ОСОБА_11 Така заява свідчить про те, що у позивача був відсутній намір приймати спадщину після смерті батька.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, який його позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що між ним та дружиною його батька - ОСОБА_11 була домовленість, що вона після оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на спірну квартиру, вона передасть у його власність це нерухоме майно. Проте ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_11 померла, спадкоємцями якої стали її брат - ОСОБА_8, та сестра - ОСОБА_6 Він, перебуваючи весь час, визначений для прийняття спадщини, у морі, пропустив шестимісячний строк для подачі відповідної заяви про прийняття спадщини після смерті батька, тобто такий строк ним пропущено у зв'язку з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами.

У липні 2017 року ОСОБА_8 подав заперечення на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, він мав можливість направити заяву про прийняття спадщини за законом після смерті батька засобами поштового зв'язку у будь-якому портовому місті, проте ним таких дій вчинено не було, унаслідок чого посилання на ту обставину, що на час смерті батька він перебував у морі, безпідставні.

У липні 2017 року ОСОБА_6 подала заперечення на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, вона є рідною сестрою померлої жінки батька позивача - ОСОБА_11 Відсутні підстави для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого батька, оскільки у нього об'єктивних, непереборних, істотних труднощів при вчиненні таких дій не було, він мав можливість направити відповідну заяву про прийняття спадщини у передбачений законодавством шестимісячний строк.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 26 вересня 2012 року № 6-85 цс 12, від 4 листопада 2015 року № 6-1486 цс 15, від 14 вересня 2016 року № 6-1215 цс 16. Підстав для відступлення від цієї правової позиції немає.

Ураховуючи викладене, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли правильного висновку про те, що посилання позивача, як на причину поважності пропуску встановленого законодавством строку на звернення з заявою про прийняття спадщини, на те, що на час смерті батька він був у морі на судні, безпідставні.

Суди дійшли вірного висновку про те, що для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини позивачу не обов'язково було особисто її подавати до Першої Харківської державної нотаріальної контори. ОСОБА_4 мав право звернутися до нотаріуса у будь-якому портовому місті, куди заходило судно, оформити у нього відповідну заяву про прийняття спадщини, а після цього направити таку заяву засобами поштового зв'язку до державної нотаріальної контори за місцем проживання спадкодавця. Після повернення судна із моря, він міг особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, або направити оформлену належним чином заяву, що узгоджується з пунктом 3.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Таким, чином суди дійшли правильного висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов'язком (статті 10, 60 ЦПК України 2004 року), щодо наявності у нього об'єктивних, істотних, непереборних перешкод для подання заяви про прийняття спадщини.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 8 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк