ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року

м. Київ

справа № 442/2278/15-ц

провадження № 61-4175св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідач за первісним позовом - ОСОБА_4,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_5,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», подану його представником Гаполяком Олегом Володимировичем, на рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 24 грудня 2015 року, ухвалене у складі судді Хомика А П., та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 липня 2016 року, постановлену колегією у складі суддів: Гірник Т. А., Бакуса В. Я., Левика Я. А.,

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ &q?уб;Укрсоцбанк&q?не;) звернулося з позовом до ОСОБА_4 про стягнення з неї як з поручителя заборгованості за кредитним договором № 625/40/2-030 про надання невідновлювальної кредитної лінії, укладеним 21 січня 2008 року між Акціонерно-комерційний банком соціального розвитку &q?ін;Укрсоцбанк&q? 2;, правонаступником якого є ПАТ &q?іо;Укрсоцбанк&q?ни;, та ОСОБА_5, за умовами якого позичальнику ОСОБА_5 надано кошти в межах максимального ліміту заборгованості 180 000 доларів США зі сплатою 13 процентів річних з кінцевим терміном повернення до 20 січня 2018 року.

Виконання зобов'язань за договором № 625/40/2-030 про надання невідновлювальної кредитної лінії забезпечено договором поруки від 21 січня 2008 року № 625/40/2-030/1, укладеним між банком та ОСОБА_4

Станом на 5 березня 2015 року заборгованість за кредитним договором становить 286 266,27 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 173 332,14 доларів США та заборгованості за процентами в сумі 72 535,97 доларів США.

Зазначає, що укладений сторонами кредитний договір містить третейське застереження, у зв'язку з чим 5 червня 2014 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації Українських банків постановлено рішення у справі № 594/14, яким стягнено з ОСОБА_5 на користь ПАТ &q?ос;Укрсоцбанк&quтр; заборгованість за кредитним договором в сумі 251 981,83 доларів США та 171 038,01 грн, третейський збір у розмірі 23 656,59 грн.

Оскільки боржник за кредитним договором не виконує зобов'язання з повернення кредиту, вказана заборгованість має бути стягнена з поручителя.

Заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 5 травня 2015 року позов задоволено; з ОСОБА_4 стягнено заборгованість за кредитним договором у розмірі 286 266,27 доларів США, що становить 5 894 193,87 грн.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 жовтня 2015 року заочне рішення скасовано, справа призначена до судового розгляду.

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просила припинити договір поруки, посилаючись на те, що кредитор вимагав дострокового повернення заборгованості за кредитом, пред'явивши відповідний позов до позичальника та майнового поручителя, що свідчить про зміну строку виконання основного зобов'язання, тому позов до неї як поручителя мав бути пред'явлений протягом шести місяців з дня звернення до суду з таким позовом до позичальника. Крім цього, будь-якої письмової вимоги кредитор до поручителя не пред'являв і з позовом до неї звернувся вже у 2015 році, що є підставою для припинення поруки.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 грудня 2015 року у задоволенні позову ПАТ &qurg;Укрсоцбанк&qute; відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано припиненими правовідносини за договором поруки від 21 січня 2008 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку &qu: ;Укрсоцбанк&qun:;, правонаступником якого є ПАТ &qusi;Укрсоцбанк&qu-f;, і ОСОБА_4

Ухвалюючи рішення про задоволення зустрічного позову про визнання поруки припиненою, суд першої інстанції виходив із того, що кредитор реалізував своє право, передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України, для дострокового погашення кредиту 8 серпня 2011 року, подавши позов про звернення стягнення на заставлене майно, і звернувся із відповідним позовом до позичальника. Тобто кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання й мав пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, проте цей строк пропустив.

З цих підстав суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 18 липня 2016 року рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 грудня 2015 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції і вважав, що ним з додержанням норм процесуального права ухвалене законне і обґрунтоване рішення.

У серпні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк», діючи через свого представника - Гаполяка О. В., подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову відмовити, позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 задовольнити.

В обґрунтування касаційної скарги вказує, що дійсно останнє погашення кредиту відбулось 24 січня 2011 року та кредитор у межах визначеного законом строку вперше звернувся до господарського суду з вимогами до іншого майнового поручителя про звернення стягнення на заставлене майно, отже з часу звернення до суду строк перервався вперше. Далі кредитор звернувся до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків із позовом до ОСОБА_5 та рішенням цього суду від 5 червня 2014 року позов до ОСОБА_5 задоволено. Отже, строк перервався вдруге. Звернувшись із вимогою до поручителя, вважає, що строк звернення саме з позовом не можна ототожнювати із вимогою про погашення заборгованості, що була надіслана ОСОБА_4 10 червня 2011 року, оскільки вимога та позов мають різні правові змістовні наповнення.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою і ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд, якому справа передана у січні 2018 року.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Так, відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Судом встановлено, що 21 січня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку &q?да;Укрсоцбанк&q?ор; (правонаступником якого є ПАТ &q?ко;Укрсоцбанк&qu ;) та ОСОБА_5 укладено договір № 625/40/2-030 про надання невідновлювальної кредитної лінії, згідно якого позичальнику надано кошти в межах максимального ліміту заборгованості 180 000 доларів США зі сплатою 13 процентів річних з кінцевим терміном повернення до 20 січня 2018 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за договором № 625/40/2-030 про надання невідновлювальної кредитної лінії із ОСОБА_4 укладено договір поруки від 21 січня 2008 року № 625/40/2-030/1, за умовами пункту 1.1 якого поручитель зобов'язалася відповідати перед кредитором у повному обсязі солідарно за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбачених договором.

Умови договору поруки не містять конкретно визначеного строку його дії, але за пунктом 2.1.1 договору поручитель відповідає за виконання зобов'язання у розмірі 180 000 доларів США з кінцевим терміном погашення до 21 січня 2018 року та дострокового погашення у випадках, встановлених кредитним договором.

За положеннями п. 4.3 кредитного договору у разі невиконання позичальником зобов'язань із повернення кредиту протягом 5 днів термін погашення всіх траншів кредиту вважається таким, що настав, та, відповідно, позичальник зобов'язаний погасити кредит у повному обсязі.

9 червня 2011 року у зв'язку із невиконанням ОСОБА_5 своїх зобов'язань за кредитним договором ПАТ &q?ва;Укрсоцбанк&qu щ; на виконання п. 4.3 договору, п.п. 2.1.1, 3.1.1 договору поруки № 625/40/2-030/1 від 21 січня 2008 року за вих. №№ 201.6-02/195, 201.6-02/196 направив лист-повідомлення поручителю про погашення заборгованості.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Порука - це строкове зобов'язання і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

У даній справі судом встановлено, що договором поруки не визначено строку, після якого порука припиняється, у зв'язку з чим для вирішення питання щодо строку поруки підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про припинення поруки зі спливом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя.

Фактичну зміну строку виконання основного зобов'язання суди попередніх інстанції встановили із змісту рішення господарського суду за позовом до іншого майнового поручителя про звернення стягнення на заставлене майно та рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків від 5 червня 2014 року у справі за позовом до боржника ОСОБА_5

Отже, пред'явивши позов про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, тому перебіг строку на звернення з вимогами до поручителя про повернення кредиту та платежів почався з моменту подання такого позову до суду.

Встановивши, що кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання і вважав, що 8 серпня 2011 року строк настав, а з вимогою до поручителя кредитор звернувся у березні 2015 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про припинення поруки.

Доводи заявника про переривання позовної давності не мають правового значення, оскільки за положенням частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання свого боргу або обов'язку, а у даній справі наслідки спливу позовної давності суди не застосовували.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, Верховний Суд вважає, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають, доводи скаржника спрямовані на зміну оцінки доказів, що перебуває поза межами повноважень суду касаційної інстанції й не може бути здійснене цим судом під час перегляду оскаржуваних судових рішень.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», подану його представником Гаполяком ОлегомВолодимировичем, залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 липня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов О. В. Ступак Г. І. Усик