У х в а л а

Іменем України

2 липня 2018 року

м. Київ

справа № 411/3377/12

провадження № 61-37442ск 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 травня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії начальника Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Білоус Ірини Вавилівни про визнання дій державного виконавця та органу державної виконавчої служби неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на неправомірні дії начальника Довгинцівського відділу державної виконавчої служби

м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції

у Дніпропетровській області про відмову у винесенні постанови про зняття арешту з майна боржника по виконавчому провадженню № 41156210 щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_6 суми боргу у розмірі

111 877 грн 17 коп.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року у складі судді Ткаченка С. В. скаргу

ОСОБА_4 задоволено.

Визнано неправомірною відмову начальника Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у вирішенні питання зняття арешту з усього майна, що належить на праві власності ОСОБА_4

Зобов`язано начальника Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області винести постанову, якою зняти арешт з майна, що належить на праві власності ОСОБА_4

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 травня

2018 року у складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської А. П.,

Зубакової В. П. апеляційну скаргу Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області задоволено. Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня

2017 року скасовано.

У задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить судове рішення скасувати, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Із оскаржуваного судового рішення, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. (стаття 19 Конституції України).

Відповідно до положень пункту 5 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на час вчинення виконавчих дій) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на час вчинення виконавчих дій) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Абзацом другим частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент подання скарги) передбачено, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу районного суду й відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_4, дійшов правильного висновку про те, що у зв'язку з відсутністю майна у боржника державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, але законодавством не передбачено право чи обов'язку державного виконавця на зняття арешту у разі повернення виконавчого документа стягувачу з цих підстав, який має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано і боржником за яким є саме заявник у цій справі.

Таким чином, у разі повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження не є закінченим, після якого могли б наступити правові наслідки, передбачені частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на час вчинення виконавчих дій).

Посилання касаційної скарги на статтю 40 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент подання скарги) є безпідставні, так як зазначеною статтею передбачені наслідки закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа до суду, який його видав, проте, як встановлено судом апеляційної інстанції, 11 грудня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження»(у редакції на час вчинення виконавчих дій).

Доводи касаційної скарги про те, що з 22 серпня 2014 року державним виконавцем повернуто виконавчий документ ОСОБА_6, яка до виконавчої служби протягом трьох років з ним не звернулась, не заслуговують на увагу, оскільки ніщо не перешкоджає боржнику виконати рішення суду, що є його обов'язком, встановлений Конституцією України та ЦПК України, після чого арешт з майна боржника буде знято відповідно до норм чинного законодавства.

Згідно з абзацом 3 частини 4 статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Ухвалене судове рішення, його зміст і мотивування, а також доводи касаційної скарги, які по суті стосуються лише переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, свідчать про відсутність підстав вважати, що розгляд цієї справи в суді касаційної інстанції має значення для формування єдиної правозастосовчоїпрактики, оскільки неправильного застосування норм права не встановлено, а судова практика є єдиною і незмінною.

Доводи касаційної скарги висновку суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії начальника Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області БілоусІрини Вавилівни та визнання дій державного виконавця та органу державної виконавчої служби неправомірними за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 травня 2018 рокувідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк