Провадження №2/760/5777/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Оксюти Т.Г.

при секретарі - Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 8000,00 грн., щомісячно з моменту звернення до суду до досягнення нею повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі.

Від даного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Фактично шлюбні відносини з відповідачем припинені.

Сторони проживають окремо та стосунків не підтримують.

Зазначає, що малолітня донька проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні.

З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно не надає допомоги на її утримання.

На підставі вищевикладеного просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 03.07.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 03.08.2018 року у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що від матеріального утримання своєї дитини він не ухиляється та періодично перераховує на картковий рахунок позивача грошові кошти.

Також, зазначив, що він купляє дитині підгузки, дитячі серветки, харчування тощо, а тому твердження позивача про те, що він матеріально не утримує дитину є надуманими та необґрунтованими, у зв'язку з чим просив у задоволенні позову відмовити.

Від позивача надійшла відповідь на відзив у якому вона зазначила, що грошові перекази на загальну суму 2512,56 грн. був здійснений відповідачем у червні 2018 року, тоді як сторони почали проживати окремо з квітня 2018 року. Тобто, два місяці, що передували зазначеному грошовому переказу, позивач утримувала дитину самостійно, враховуючи ту обставину, що вона на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною та не отримує доходу.

Переказ на суму 5025,13 грн. був здійснений у липні 2018 року після того, як відповідач дізнався про те, що нею поданий до суду позов.

Отже, вважає твердження відповідача стосовно належного утримання дитини є надуманими.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження сторони у судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18.08.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК №231032, виданим Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 23.02.2008 року, виданого Солом'янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені.

Малолітня донька сторін проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Позивач просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 8000,00 грн., щомісячно з моменту звернення до суду до досягнення нею повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на що слід зазначити наступне.

Згідно з ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років.

Проти вказаних обставин не заперечував і відповідач у своєму відзиві.

Інформація стосовно місця роботи відповідача у матеріалах справи відсутня, та відповідач її не повідомив.

Враховуючи майновий стан сторін та те, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя нарівні з позивачем, а також передбачені законом обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 4000,00 грн. щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому суд враховує, що відповідач фізично здоровий, працездатний, може працювати та сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини.

Обставини на які посилався відповідач, а саме те, що він не ухиляється від матеріального утримання своєї дитини, не звільняє його від обов'язку утримувати малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, від шлюбу з позивачем.

Слід зазначити, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Вона створюється на підставі шлюбу, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Законодавством України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття (18 років).

Аліменти - це кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір коштів на утримання дитини (аліменти) встановлюється судом.

Стягнення аліментів за рішенням суду покладено на органи Державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 6-10 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

За аналізом наведених правових норм, суд приходить до висновку, що відповідач не довів тих обставин на які посилався як на підставу своїх заперечень проти вимог позивача.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Тобто, вказані принципи щодо обов'язковості доведення тих чи інших обставин є обов'язковими при з'ясуванні обставин справи по суті.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704, 80 грн.

Керуючись ст. ст. 180-182, 184, 191 СК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76-81, 82, 83, 133, 141, 209- 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280, 281, 282, 284, 354, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісяця, починаючи з 27.06.2018 року і до досягнення нею повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя