Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1857/18
Провадження №: 2/332/1030/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого - судді: Федоренка О.І.,

при секретарі: Івановій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Водоканал», Запорізької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що вона є користувачем будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1. Вказана будівля під інвентарним номером №10048 перебуває в господарському віданні комунального підприємства «Водоканал». 06.03.1991 р. рішенням адміністрації та профкому КП «Водоканал» приміщення, що було медичним пунктом інв. № 10048 було виділено під житло сім'ї її чоловіка слюсаря хлораторщика ОСОБА_2 в складі 4-х чоловік.

З метою переведення колишньої будівлі медпункту з нежитлового фонду в житловий для використання під квартиру робітника КП «Водоканал», за погодженням з адміністрацією КП «Водоканал», було виконано проект реконструкції існуючої будівлі медпункту АДРЕСА_1 в житловий будинок. Також були отримані відповідні дозволи Управління пожежної охорони та санітарно-епідеміологічної станції.

27.03.1999 р. ЗМ БТІ проведено інвентаризацію житлового будинку АДРЕСА_1, складено технічний паспорт. В 2008р. проведено нову інвентаризацію, складено технічний паспорт.

Відповідно до виготовленого технічного паспорту вбачається, що будинок та інші господарські будівлі не є аварійними та придатні до використання.

Позивач проживає в зазначеному житловому будинку зі своєю сім'єю з 1991 р., піклуюсь про будинок, сплачує комунальні послуги, обробляю земельну ділянку, що призначена для обслуговування житлового будинку.

Зазначений переобладнаний житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 і досі перебуває у господарському віданні КГІ «Водоканал». Необхідності для використання вказаного приміщення виробничих потреб ДВС-1 немає.

Позивач неодноразово зверталася до КП «Водоканал» з клопотанням, про те щоб визнати за нею право власності на дане домоволодіння, оскільки вона понад 20 років безперервно користувалась даним нерухомим майном, але їй було відмовлено. В зв'язку із цим позивачка просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на вищезазначений житловий будинок.

В судовому засіданні позивач позов підтримав посилаючись на підстави, які викладені в позовній заяві, просить задовольнити.

Представник відповідача КП «Водоканал» в судовому засіданні підтвердила факт користування позивачем будинком розташованому за адресою АДРЕСА_1, та зазначила, що до компетенції КП «Водоканал» не входить прийняття рішення, щодо відчуження майна комунальної власності.

Представник Запорізької міської ради заперечень з приводу заявлених позовних вимог не надала, просила розглянути позовну заяву на розсуд суду, що суд сприймає як формальне визнання позовних вимог.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, суд встановив певні юридичні факти та відповідні ним правовідносини.

Позивач є користувачем будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1. Вказана будівля під інвентарним номером №10048 перебуває в господарському віданні комунального підприємства «Водоканал». 06.03.1991 р. рішенням адміністрації та профкому КП «Водоканал» приміщення, що було медичним пунктом інв. № 10048 було виділено під житло сім'ї її чоловіка слюсаря хлораторщика ОСОБА_2 в складі 4-х чоловік.

З метою переведення колишньої будівлі медпункту з нежитлового фонду в житловий для використання під квартиру робітника КП «Водоканал», за погодженням з адміністрацією КП «Водоканал», було виконано проект реконструкції існуючої будівлі медпункту АДРЕСА_1 в житловий будинок. Також були отримані відповідні дозволи Управління пожежної охорони та санітарно-епідеміологічної станції.

27.03.1999 р. ЗМ БТІ проведено інвентаризацію житлового будинку АДРЕСА_1, складено технічний паспорт. В 2008р. проведено нову інвентаризацію, складено технічний паспорт.

Відповідно до виготовленого технічного паспорту вбачається, що будинок та інші господарські будівлі не є аварійними та придатні до використання.

Позивач проживає в зазначеному житловому будинку зі своєю сім'єю з 1991 р., піклується про будинок, сплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку, що призначена для обслуговування житлового будинку.

Зазначений переобладнаний житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 досі перебуває у господарському віданні КП «Водоканал». Необхідності для використання вказаного приміщення виробничих потреб ДВС-1 немає.

На протязі всього часу позивач безперервно, відкрито та добросовісно володіє та користується вищезазначеним домоволодінням, доглядає за ним, несе усі витрати по утриманню домоволодіння та сплачує комунальні платежі, що підтверджено матеріалами справи.

Таким чином, позивач понад 20 років фактично користується та володіє зазначеним домоволодінням.

Як передбачає ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Набувальна давність поширюється на випадки фактичного володіння чужим майном та виключає наявність у володільця певних правових підстав користування майном (наприклад, ордеру, договору найму, тощо). Володіння має бути відкритим, очевидним для третіх осіб. Позивач володів житловим будинком відкрито, про це знали його власник та балансоутримувач.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259,263-265, 280-284 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок, що розташований на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1, Запорізької області, складається: з житлового будинку літ. «А» площею 29,5 м2, житлової будови літ. «А1» площею 24,8 м2, службової прибудови літ. «а» площею 9,5 м2, службової прибудови літ. «а1» площею 13,5 м2, недобудованої службової прибудови літ. «а2» площею 2,4 м2, недобудованої службової прибудови літ. «а3» площею 4,8 м2, ганка площею 1,3 м2, ганка площею 1,1 м2, господарських будов: сараю літ. «В» площею 3,8 м2, зливної ями № 4, парканів № 1,2,3 замощення І. Загально площа - 91 м2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п. 15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлений 23.07.2018 року

Суддя О.І. Федоренко