Справа № 444/721/18
Провадження № 2/444/632/2018
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне повне)
01 серпня 2018 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :
головуючого судді Мартинишин Я. М.,
секретар судового засідання Луців І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, (проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_2 (зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2) , ОСОБА_3 (зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2), до ОСОБА_4 , (зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2), третьої особи : Жовківського районного відділу Головного управління ДМС України (адреса : м.Жовква, вул.Св.Трійці, 3-Г/34, Жовківського району Львівської області) про визнання особи такою , що втратила право користування квартирою та зняття з реєстрації , -
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_4, третьої особи : Жовківського районного відділу Головного управління ДМС України про визнання особи такою , що втратила право користування квартирою та зняття з реєстрації.
Свої позовні вимоги, мотивують тим, що вони є всі власниками 1/3 квартири №33, що знаходиться у булинку №29 по вул.Шевченка в м.Дубляни Львівської області Жовківського району, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно . Позивачі проживають у даній квартирі, також окрім них, в даній квартирі є зареєстрований відрповідач по справі ОСОБА_4, який протягом останніх 20 років за вищевказаною адресою не проживає , участі у утриманні не бере, не платить комунальні послуги, вони не можуть оформити субсидії, оскільки відсутні його доходи, що підтверджується актами комісії від 29.10.2017 року, 05.12.2017 року, 25.01.2018 року, 04.06.2018 року . А тому реєстрація відповідача місця проживання в даній квартирі чинить перешкоди у володінні, користуванні, розпорядженні належним їм майном. Добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляється. А тому враховуючи вищенаведене позивачі, просить позов задоволити.
Позивачі в попередніх судових засіданнях позовні вимоги підтримали, проте в подальшому в судове засідання не прибули, проте надали до суду письмові заяви, в яких просять слухати справу у їх відсутності. Позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримують повністю. Просять позов задоволити.
Відповідач в жодне судове засідання не прибув та не повідомив суд про причини свого неприбуття, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Представник третьої особи в жодне судове засідання не прибув про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
На підставі ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин.
У відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
А тому судом, вирішено проводити заочний розгляд справи, за відсутності сторін по справі та на підставі поданих до суду доказів.
Оскільки сторони в судове засідання не прибули , відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Крім того, ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Судом встановлено, що позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належить по 1/3 частині права власності в квартирі №33 , яка знаходиться в будинку №29 в м.Дубляни, по Шевченка, Жовківського району Львівської області, що підтверджується копіями витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВХ №145588, СВХ №145587, СВХ №145589 (а.с.4-6).
Із довідки виданої начальником МВУЖКГ м.Дубляни від 29.05.2018 року №279 про склад сім»ї, зареєстрованих за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, вул.Шевченка, м.Дубляни, Жовківського району Львівської області, зареєстрованими значаться ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_4 , 14..09.1968 р.н.
Згідно актів обстеження житлово-побутових умов позивачів АДРЕСА_1, вул.Шевченка, м.Дубляни Жовківського району Львівської області від 29.10.2017 року, 05.12.2017 року, 25.01.2018 року, 04.06.2018 року відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 не проживає протягом тривалого часу, проте зареєстрований в даній квартирі , але ніякої участі в утриманні житла не приймає.
Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Оскільки відповідач не проживає в будинку позивача понад 20 років, суд приходить до висновку, що його слід визнати втратившим право на користування житлом в будинку.
Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, розпоряджається належним йому майном на власний розсуд.
Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.
У постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування якої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. ( ст.ст. 71, 72, 116, 156, ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України).
За положеннями ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспоренння та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 3 ЦПК України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Проте, відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п.3 Правил реєстрації місця проживання реєстрація та зняття з реєстрації місця проживання здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради або сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено).
Згідно з ч.3 ст.6 Закону, п.8 Правил з питань «прописки» необхідно звертатися до органу реєстрації безпосередньо (тобто до відповідного органу місцевого самоврядування) або до центру надання адміністративних послуг (у випадку, якщо такий центр створено і він надає цю послугу у вашій територіально-адміністративній одиниці).
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п.26 Правил реєстрації місця проживання (Постанова КМУ №207 від 02.03.2016 р.), якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, вимога позивачів про зняття із реєстрації відповідача є безпідставною , оскільки чинним законодавством встановлено порядок та умови зняття з реєстрації місця проживання визначені у ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п.26 Правил реєстрації місця проживання (Постанова КМУ №207 від 02.03.2016 р.), якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
На підставі вищенаведеного, а також враховуючи те, що позивачі не можуть оформити субсидії, та не можуть розпорядитися своїм майном на власний розсуд із-за реєстрації особи, яка тривалий час не проживає у їх квартирі , позовні вимоги позивачів в частині про визнання відповідача ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, слід задоволити .
Керуючись ст.ст.4,6,7,12,76,77,81,258-259,263,264,265,268,280-284,354,355 ЦПК України, ст.ст. 319, 405 ЦК України, ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, суд
Позов задоволити частково .
Визнати ОСОБА_4 , (ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованого за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_9), таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться АДРЕСА_2.
В позовній вимозі про зняття з реєстрації ОСОБА_4 - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Одночасно роз"яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області з врахуванням п.15.5 «Прикінцевих та Перехідних положень» ЦПК України (в редакції станом на 15.12.2017 року).
Суддя Мартинишин Я. М.