Ухвала

23 липня 2018 року

м. Київ

справа № 388/1463/16-ц

провадження № 61-39660ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 27 500 грн. Свої вимоги обґрунтовувала тим, 19 травня 2016 року між нею та відповідачем була досягнута домовленість щодо укладення договору купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 2108, державний номер НОМЕР_1. З метою забезпечення зобов'язання вона передала відповідачу грошові кошти у розмірі 27 500 грн, а відповідач передав автомобіль ВАЗ 2108 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. На підтвердження отримання коштів відповідач написав розписку у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 30 липня 2016 року працівниками патрульної поліції було тимчасово затримано указаний автомобіль, оскільки, як їй стало відомо за інформацією сервісного центру МВС України, на все майно власника автомобіля, ОСОБА_5 накладено арешт через несплату ним аліментів. Відповідачем було приховано факт накладеного арешту на спірний автомобіль, в результаті чого її було введено в оману, що призвело до незаконного заволодіння її грошовими коштами, які позивач просила стягнути з відповідача в судовому порядку.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 травня 2018 року, позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 27 500 грн безпідставно отриманих коштів та 551, 20 грн на відшкодування судових витрат.

02 липня 2018 року ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 травня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив оскаржувані рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення 27 500 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (176 200 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Посилання заявника на те, що у цій малозначній справі рішення оскаржуються до суду касаційної інстанції на підставі підпунктів а), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України є безпідставним, оскільки нічим не обґрунтовано. Формальне посилання у касаційній скарзі на зазначені пункти, без наведення відповідного обґрунтування, не може бути підставою для висновків суду касаційної інстанції, що у цій справі наявні обставини, за яких рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює ціну позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ураховуючи, що оскаржувані судові рішення прийнято у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак