Справа № 146/1526/17
Провадження № 22-ц/772/1353/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2018 рокуСправа № 146/1526/17м. Вінниця

03 серпня 2018 року Справа №146/1526/17 м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Оніщука В.В.,

суддів: Голоти Л.О., Медвецького С.К.,

за участі секретаря Богацької О.М.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_3

відповідач: ПАТ «Вінницяобленерго» в особі СО «Томашпільські електричні мережі»

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 16 квітня 2018 року, ухвалене у складі судді Пилипчука О.В. о 09:35 год., в приміщенні Томашпільського районного суду Вінницької області, повний текст рішення виготовлено 20 квітня 2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулась в суд із позовом до ПАТ «Вінницяобленерго» в особі Томашпільських електричних мереж про зобов'язання вчинити певні дії.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1. Даний житловий будинок використовувався її сім'єю для ведення підсобного господарства, однак після смерті чоловіка, житловим будинком майже не користувалися.

В 2001 році літню кухню за вказаною адресою було під'єднано до електричних мереж і на вимогу працівників Томашпільських ЕМ було встановлено лічильник та виписана нова розрахункова книжка за електроенергію і в показниках лічильника було помилково вказано показники лічильника 8810. В березні 2002 року нею було виявлено невірно вказаний показник лічильника і при розрахунку вона вказала дійсний показник - 3900кВТ/год. та повністю розрахувалася за використану електроенергію.

24 березня 2002 року при перевірці лічильника контролером було вказано показники лічильника 4035. Позивачем зазначено, що протягом 2002-2003 років і з червня по серпень 2017 року нею проводились оплати виходячи з показника 3900кВТ/год, що відображено в розрахунковій книзі за електроенергію, ніяких претензій зі сторони ПАТ «Вінницяобленерго» Томашпільські ЕМ за використання і оплату нею спожитої електроенергії за цей період не було. З жовтня 2003 року по червень 2017 року вона не користувалася даним житловим будинком, у зв'язку з чим нею і не проводилася плата за електроенергію, оскільки з 2001 року по 2008 рік працювала в Вапнярській дільниці з будівництва виробничого підрозділу «Одеське територіальне управління» філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» ПАТ «Укрзалізниця» та мала роз'їзний спосіб життя, з 2011 року по 2015 рік вона проживала в с. Котівка, Андрушівського району, Житомирської області.

28 серпня 2017 року нею було отримано рахунок на оплату електроенергії, згідно якого попередні показники лічильника становлять -130, фактичні показники 4255, кінцеві показники - 4155, різниця і сума до оплати 8286 гривень.

27 вересня 2017 року на її адресу відповідачем було надіслано попередження про те, що у неї існує заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 8376 гривень 50 копійок, в разі непогашення заборгованості буде припинена подача електроенергії без додаткового попередження шляхом відключення від опори.

На її звернення щодо надання пояснень про зазначені в попереджені та рахунку об'єми спожитої електроенергії працівниками Томашпільських ЕМ було повідомлено, що дані показники вказані відповідно до комп'ютерної програми. В подальшому вона звернулася до відповідача з проханням, щоб приїхали працівники Томашпільських ЕМ і оглянули даний лічильник, тому через деякий час приїжджала контролер, яка оглянула лічильник, при цьому останньою не було виявлено ніяких порушень користування електричною енергією.

Однак, не зважаючи на вказане, 23 жовтня 2017 року належний їй житловий будинок було неправомірно відключено від електропостачання, тому звернувшись в суд, ОСОБА_3 просила зобов'язати ПАТ «Вінницяобленерго» Томашпільські ЕМ провести перерахунок обсягу використаної електричної енергії за період з червня по серпень 2017 року по адресу АДРЕСА_1 (особистий рахунок НОМЕР_1) виходячи з фактичних показників електролічильника 4255 та відновити постачання електроенергії до належного їй будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, а також стягнути з ПАТ ««Вінницяобленерго» судові витрати.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 16 квітня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Судові витрати залишено за позивачем.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій зроблено посилання на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи і рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, тому просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що при ухваленні рішення суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що нею не було виконано вимоги п.29 Правил користування електричною енергією для населення, а саме те, що вона не зверталась до відповідача з заявою про перевірку показників лічильника, оскільки вказане спростовується показаннями свідків, наданими в судовому засіданні, при цьому ст. 1 ЗУ «Про звернення громадян» передбачає звернення з відповідними скаргами в усній формі.

У визначений судом термін відзив на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені в ній обставини.

Представник ПАТ «Вінницяобленерго» в особі Томашпільських електричних мереж в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала, вказавши на її безпідставність та законність і обгрунтованість рішення суду.

Пунктом 8 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу (пункт 9 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України).

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2018 року вищевказаним вимогам Закону відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, згідно договору купівлі - продажу від 06 червня 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Томашпільської державної нотаріальної контори Калініною Р.Я. (а.с.6-7).

З наявної в матеріалах справи копії розрахункової книжки за електроенергію за особовим рахунком № НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_3 вбачається, що остання в листопаді 2001 року вказувала початковий показник - 8810кВт, кінцевий показник лічильника 8850 кВт.; в січні 2002 року вказувала показання лічильника поточні 8850 кВт., кінцеві 8900 кВт.; в березні 2002 року початкові показання лічильника 3900кВт., кінцеві 4000 кВт.; в травні 2002 року початкові 4000 кВт. кінцеві 4030 кВт.; в липні 2002 року початкові 4030 кВт., кінцеві 4080 кВт.; в жовтні 2002 року початкові 4080 кВт., кінцеві 4120 кВт.; в січні 2003 року поточні показники 4120 кВт. кінцеві 4130кВт.; останні показники зазначені ОСОБА_3 в розрахунковій книжці в серпні (без зазначення року) початкові 4230 кВт. год. кінцеві 4255 кВт. год.

Також, із вказаної розрахункової книжки видно, що на сторінці - контрольна карта (а.с.14), вчинено запис від 24 березня 2002 року, де з явними виправленнями зазначено показання лічильника - 4035 кВт. год.

Згідно із довідкою СО «Томашпільські ЕМ» про споживання електроенергії споживачем ОСОБА_3, з серпня 2005 по грудень 2017 року, станом на 30 вересня 2013 року показник лічильника позивача становить - 9130, станом на 31 серпня 2013 року - 9130, станом на 31 липня 2013 року 9130, станом на 1 червня 2017 року показання лічильника становили 9130 кВт., станом на 22 червня 2017 року показники лічильника вказані - 4190 (покази вказані як інформаційні), 30 червня 2017 року - 130, станом на 26 липня 2017 року - 4230, станом на 23 серпня 2017 року 4255, станом на 28 серпня, 31 серпня 2018 року - 4255, станом на 25 вересня 2017 року - 4256, останні показники вказані станом на 25 жовтня 2017 року- 4263 кВт.год.

Разом з тим, з рахунку на оплату електроенергії виданого ПАТ «Вінницяобленерго» СО Томашпільські ЕМ від 28 серпня 2017 року №2976268 (розрахунковий період з 1 липня 2017 року по 31 серпня 2017 року) за особовим рахунком № НОМЕР_1, споживач ОСОБА_3, адреса - АДРЕСА_1, споживачу нараховано суму до оплати 8286 гривень, де попередні показники лічильника становлять - 130 кВт., фактичні показники 4255 кВт., поточні - 4255 кВт. та різниця - 4155 кВт. (а.с.12).

Згідно вимог ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відносини між громадянином споживачем електричної енергії та енергопостачальником регулюються положеннями Закону України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року, які були чинними на момент виникнення правовідносин між сторонами, з наступними змінами та доповненнями, і є обов'язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.

Пунктом 3 вищевказаних Правил передбачено, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки. Договір про користування електричною енергією вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного терміну жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін.

Згідно пунктів 19, 20 Правил користування електричною енергією, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються по діючим тарифам(цінам) для населення на підставі показань приладів обліку. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

З розрахункової книжки вбачається, що ОСОБА_3 здійснювала оплату за спожиту електроенергія на протязі 2002-2003 років та в 2017 році, а саме 22 червня 2017 року - 54 грн., в липні 2017 року 36 грн., 23 серпня 2017 року 22 грн., 25 вересня 2017 року - 0,90 грн., 25 жовтня 2017 року - 6,30 грн.

Згідно із п. 29 вищезазначених ПКЕЕН, у разі виявлення в платіжному документі помилкових показань приладу обліку споживач зобов'язаний повідомити про це енергопостачальника. Представник енергопостачальника повинен протягом 5 днів від дня подання заяви перевірити рахунок, а в разі потреби протягом 20 днів перевірити прилад обліку та повідомити споживача про результати перевірки. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. За власним рішенням енергопостачальник має право самостійно знімати показання приладів обліку у споживача.

Судом першої інстанції встановлено, що всупереч вимогам п. 29 вищезазначених ПКЕЕН позивач ОСОБА_3 у встановленому порядку до відповідача не зверталась, тобто належним чином не повідомила енергопостачальника про виявлені помилкові показання, а також не зверталася за отриманням інформації стосовно розрахунку заборгованості, надання їй повної роздруківки по особовому рахунку, відповідно визначених Правилами дій не вчинила, при цьому позивач самовільно вчинила виправлення у розрахунковій книжці.

У зв'язку з тим, що позивач певний час не проживала за адресою: АДРЕСА_1, виявити вказані порушення було неможливо.

Відповідно до попередження № 416 від 27 вересня 2017 року виданого контролером енергозбуту ОСОБА_5, споживач ОСОБА_3, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 попереджена, що за даними СО «Томашпільських ЕМ» у неї існує заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 8263,50 гривень на дату 28 серпня 2017 року по показникам - 4255. Одночасно ОСОБА_3 попереджена, що в разі непогашення заборгованості в 10-денний термін, а саме 10 жовтня 2017 року їй буде припинена подача електроенергії без додаткового попередження. Повторне підключення можливо після повного погашення заборгованості.( а.с.13)

Відповідно до копії наряду на виконання наказу № 716 від 29 жовтня 2017 року, електропостачання ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_1 - відключено.

Пунктом 42 Правил встановлено обов`язок споживача електричної енергії оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Пунктом 37 Правил передбачено право енергопостачальника тимчасово припиняти постачання електричної енергії або відключати споживача від мережі без його згоди у випадках, передбачених пунктами 34 і 35 цих Правил.

Так, згідно з п. 20 Правил розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

За таких обставин, підстав для висновку про порушення відповідачем вимог законодавства при відключенні від електропостачання та не вчинення дій щодо поновлення електропостачання до будинковолодіння позивача не вбачається.

Доводи ОСОБА_3 про невиконання відповідачем своїх обов'язків, передбачених п.38 Правил не знаходить свого підтвердження, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Також, не заслуговують на увагу доводи апелянта про її усне звернення до відповідача з вимогою про перевірку показників лічильника з посиланням на ст.ст. 1, 5 ЗУ «Про звернення громадян», оскільки вказаний Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. В свою чергу, Порядок, спосіб та строки вирішення питань щодо невідповідності показів засобу обліку електроенергії визначений виключно п.29 Правил.

Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звернення позивача до суду із позовними вимогами про зобов'язання відповідача провести перерахунок обсягу використаної електроенергії до вирішення цього питання енергопостачальником, а також за відсутності факту звернення та результатів розгляду цього питання у порядку, передбаченому п.п. 27, 29 Правил користування електричною енергією для населення, є передчасним.

Також, суд звертає увагу на те, що вирішення питання перерахунку обсягу використаної електроенергії, проведення перевірки, особового рахунку та приладів обліку електроенергії, віднесено до компетенції енергопостачальника, за результатами розгляду зави споживача. Можливість такого врегулювання спору для ОСОБА_3 не втрачена.

Апеляційний суд вважає, що відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно врахував, що безпосередньо самою ОСОБА_3 у розрахунковій книжці в січні 2001 року було зазначено початковий показник 8100 кВт, кінцевий 8850 кВт, в січні 2002 року - зазначено початкові показники 8850 кВт, кінцеві 8900 кВт і саме такі показники було вказано контролером та занесено в облікову програму СО «Томашпільські ЕМ», які в подальшому були перенесені до облікової білінгової системи, згідно якої показники лічильника позивачки з 2005 року по 2017 рік становили 9130. Оскільки сторонами не вирішено питання заборгованості за спожиту електроенергію, тому дії відповідача по відключенню належного позивачу будинку від електропостачання, не можуть бути визнані неправомірними, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність прийнятого судом рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

При вирішенні цієї справи, суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правові оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 26 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий /підпис/ В.В. Оніщук

Судді /підпис/ Л.О. Голота

/підпис/ С.К. Медвецький

Згідно з оригіналом.

Суддя В.В. Оніщук