Ухвала

23 липня 2018 року

м. Київ

справа № 337/5124/17

провадження № 61-39151ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Запорізької області від 22 травня 2018 року у справі за позовом Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району до ОСОБА_1 про стягнення надмірно перерахованих коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року Управління соціального захисту населення (далі - УПСЗН) Запорізької міської ради по Хортицькому району звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно перерахованих коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання. В обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідач з 23 червня 2015 року перебувала на обліку в УПСЗН Запорізької міської ради по Хортицькому району як внутрішньо переміщена особа, з 22 грудня 2016 року за її заявою їй подовжена виплата щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, як пенсіонерці у розмірі 884 грн щомісячно, проте відповідач в період отримання грошової допомоги була відсутня за фактичним місцем проживання понад 60днів, що призвело до надмірної виплати грошової допомоги в сумі 2 281,29 грн, яка підлягає поверненню.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 22 травня 2018 року рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2018 року скасовано, ухвалено нове, яким позов Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району суму надмірно виплаченої щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам за період з 04 березня 2017 року по 21 травня 2017 року у розмірі 2 281, 29 грн, вирішено питання судових витрат.

21 червня 2018 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Запорізької області від 22 травня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила оскаржуване рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення сум у загальному розмірі 2 281,29 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (176 200 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює ціну позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ураховуючи, що оскаржуване судове рішення прийнято у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Запорізької області від 22 травня 2018 року у справі за позовом Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району до ОСОБА_1 про стягнення надмірно перерахованих коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак