Справа № 520/6807/18
Провадження № 2/520/4904/18
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Куриленко О.М.
за участю секретаря Баранової Ю.О.
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 товариства «Одесаобленерго» до ОСОБА_3 про стягнення,
В обґрунтування свого позову посилається на те, що відповідач належним чином не виконує свій обовязок по сплаті наданих їй послуг, у звязку з чим у неї станом на квітень місяць 2018 року виникла заборгованість у сумі 10 124, 81 гривень.
Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М.
Ухвалою судді від 13.06.2018 року було відкрито спрощене провадження по справі та призначено засідання.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 товариства «Одесаобленерго» - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримувала у повному обсязі, наполягала на задоволенні позову, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про час та місце його проведення сповіщалась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від неї до суду не надходило.
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, яка сповіщена про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.
У судовому засіданні встановлено, що Акціонерне товариство «Одесаобленерго» є балансоутримувачем будинку №5, по вул. Толбухіна у м. Одесі та за власний рахунок забезпечує централізоване постачання холодної води, водовідведення, експлуатаційні послуги.
Відповідач ОСОБА_3 згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області з 27.06.1994 року зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1
Факт перебування та мешкання ОСОБА_3 за адресою: м. Одеса, вул. Толбухіна 6.5, кв. 3 підтверджується також Ордером на житлове приміщення №2023 від 17.06.1994р, та рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 травня 1995 року у справі № 2-578.
Наказом Мінпаливенерго України від 04 листопада 2003 року №635 було затверджено перелік нерухомого майна, яке увійшло до статутного фонду ВАТ «Одесаобленерго» під час корпоратизації. Так, згідно зазначеного переліку житловий будинок розташований за адресою: м. Одеса, вул. Толбухіна, 6.5 увійшов до статутного фонду ВАТ «Одесаобленерго».
Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону.
Статтями 64, 66-68, 160, 162 Житлового кодексу України, статтями 360, 815. 816 Цивільного кодексу України, статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на відповідача покладено обов'язок в повному обсязі та своєчасно сплачувати кошти за житлово-комунальні послуги.
Свої зобов'язання AT «Одесаобленерго» виконує у повному обсязі, забезпечуючи надання холодної води, водовідведення, утримання та експлуатацію будинку.
У відповідності до ст. 68 Житлового кодексу УРСР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця.
Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач житлово-комунальних послуг зобов'язаний в повному обсязі та своєчасно оплачувати надані йому послуги. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим.
У ч.4 ст. 319 Цивільного кодексу України зазначено, що «власність зобов'язує», а в ст. 322 ЦК вказано, що «власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом». Утримання майна власників квартир, тобто співвласників всього будинку та прибудинкової території здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації (балансоутримувачу).
Згідно п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків», власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний здійснювати оплату за надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливим учасником відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону споживач зобов'язаний укласти договір на - ї житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового
А в частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово- комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно п.3 ч.2 ст. 21 Закону виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов'язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов'язані оплатити житлово- комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, також викладено у Постанові Верховного суду України від 30.10.2013 р. по справі №6-59цс13 та Постанові Верховного суду України від 20.04.2016р. по справі № 6-2951цс15.
Статтею 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що балансоутримувач має право звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі.
26 березня 2018 року AT «Одесаобленерго» звернулось до Відповідача з пропозицією досудового врегулювання спору, направивши претензію за вих. №21/382 від 26.03.2018р., однак станом на теперішній час Відповідач відмовився від досудового врегулювання спору, суму боргу не сплатив.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача АТ «Одесаобленерго».
Керуючись ст.ст. 509, 526, 612, 625 ЦК України, п.п. 42, 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. №1357, ст.ст. 7, 10, 11, 12, 13, 81, 89, 258, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_2 товариства «Одесаобленерго» до ОСОБА_3 про стягнення - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси.
Суддя Куриленко О. М.