У х в а л а

31 липня 2018 року

м. Київ

справа № 707/2-1028/1996

провадження № 61-35892 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулька Б. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Закарпатської області від 14 травня 2018 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 14 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Мукачівського міського суду Закарпатської області від 12 грудня 1996 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено.

Визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

У жовтні 2017 року до суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження у зазначеній справі за

№ 2-1028/1996.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області

від 16 листопада 2017 року закрито розгляд заяви ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження та за ініціативою суду про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі

№ 2-1028/1996 на підставі частини третьої статті 408 ЦПК України (2004 року).

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_1 подав на них апеляційну скаргу.

Постановою апеляційного суду Закарпатської області від 14 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 листопада 2017 року залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 14 травня 2018 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Мукачівського міського суду Закарпатської області від 12 грудня 1996 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, закрито.

У червні 2018 року на розгляд до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на судові рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2018 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без руху, запропоновано: указати ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) інших учасників справи, їх місце проживання та копії касаційних скарг для них; зазначити рішення (ухвала), що оскаржується; вказати у чому полягає неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права; сформувати прохальну частину касаційної скарги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції, надати оригінал квитанції про сплату судового збору, або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати, зазначено строк виконання ухвали, та попереджено про наслідки її невиконання.

У відкритті касаційного провадження у частині оскарження судового рішення щодо відмови у відновленнівтраченого провадження та закриття провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 41 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодовідновлення повністю або частково втраченого судового провадження чи відмови в його відновленні.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи викладене, касаційна скарга не може бути прийнята до провадження, оскільки оскаржувані судові рішення щодо відмови відновлення повністю або частково втраченого судового провадження чи відмови в його відновленні (пункт 41 частини першої статті 353 ЦПК України), не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Отже, оскарження в касаційному порядку ухвали суду першої інстанції після її перегляду в апеляційному порядку щодо відновлення повністю або частково втраченого судового провадження чи відмови в його відновленні, не передбачено.

Касаційна скарга ОСОБА_4 у частині оскарження ухвали апеляційного суду щодо закриття апеляційного провадження у справі підлягає визнанню неподаною та поверненню заявникові з таких підстав.

У відведений судом строк, станом на 31 липня 2018 року, вищезазначена ухвала Верховного Суду від 22 червня 2018 року виконана не повністю, а саме: не сформовано прохальну частину касаційної скарги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції, не надано оригіналу квитанції про сплату судового збору, або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати.

Зазначене перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційна скарга ОСОБА_4 у частині оскарження ухвали апеляційного суду від 14 травня 2018 року щодо закриття апеляційного провадження підлягає визнанню неподаною та поверненню заявникові.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, статтями 185, 392, 393 ЦПК України

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Закарпатської області

від 14 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 14 травня 2018 року в частині закриття апеляційного провадження вважати неподаною та повернути заявникові.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Б. І. Гулько