Справа №489/1183/18
Провадження №2/489/1243/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
23 липня 2018 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:
головуючого судді Румянцевої Н.О.,
із секретарем судових засідань ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
Від представника позивача надійшла заява про слухання справи за її відсутністю, позов підтримує в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не відомо.
Від представника третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Проти позову в частині вимог до страхової компанії заперечує.
Судом ухвалено провести заочний розгляд справи.
Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
21 липня 2016 року о 08 год. 00 хв. ОСОБА_5 знаходячись в с. Більшовик (Приморське) Херсонської області, керуючи транспортним засобом «KIA Soul» державний номер НОМЕР_1, не вибрав безпечної дистанції та допустив зіткнення із зупинившимся попереду автомобілем «РЕНО», реєстраційний номер НОМЕР_2, після чого останній продовжив самовільний рух та здійснив наїзд на транспортний засіб «Setra», реєстраційний номер НОМЕР_3. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09 серпня 2017 року ОСОБА_5 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля НОМЕР_4 є ОСОБА_4 (а.с. 12).
На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля застрахована у приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»» відповідно до полісу АІ/8665930.
09 серпня 2016 року позивач звернувся з заявою до приватного акціонерного товариства «ПЗУ Україна» про настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування.
З метою визначення розміру страхового відшкодування та встановлення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Renault Logan», державний номер НОМЕР_2, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулося до ТОВ «СОС Сервіс Україна» про проведення незалежного авто товарознавчого дослідження.
Згідно Звіту № PZU/2340/16 про оцінку вартості збитків від 19.08.2016 року, вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу склала 328221,44 грн., ринкова вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди становила 291643,63 грн. Беручи до уваги те, що вартість відновлюваного ремонту вища за ринкову, то вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди транспортного «Renault Logan», державний номер НОМЕР_2 визнано фізично знищеним.
02 лютого 2018 року позивачем направлено вимогу відповідачу про повернення боргу з урахуванням виплати страхового відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 241643,63 грн.; відшкодування на лікування у розмірі 2588,60 грн.; на проведення компютерної томограми у розмірі 650,00 грн.; на транспортування автомобіля «Цюрупінськ-Херсон» у сумі 1800,00 грн.; на два електронних повідомлення про проведення незалежної оцінки у сумі 75,12 грн.; замовлення незалежної оцінки 2500 грн. (а.с. 70).
Відповідно до висновку за звітом № 174-16 про незалежну оцінку майна з визначенням вартості матеріального збитку заподіяного внаслідок ДТП власнику автомобіля «Renault Logan», державний номер НОМЕР_2 складеного фізичною особою підприємцем ОСОБА_6 на замовлення ОСОБА_3 складає 291643,63 грн. (а.с. 19-53).
Пунктом 33.1 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обовязків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально.
Відповідно до п. 33.2 ст. 33 вказаного Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.
У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обовязку інформувати відповідні підрозділи МВС України про її настання.
У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.
Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобовязані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обовязку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна (п. 33.3 статті 33 Закону).
Учасниками ДТП було виконано всі вимоги чинного законодавства щодо повідомлення страхової компанії, збереження транспортного засобу до огляду його страховиком, тощо.
Страховою компанією виплату страхового відшкодування виплачено позивачу кошти у розмірі 50 000,00 грн.
Відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу у спростування безпідставності вимог позивача щодо стягнення матеріальної шкоди у заявленому розмірі.
Частиною 1 ст. 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
У відповідності з п. 1 ч. 2 цієї статті, збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
За змістом ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Частиною 2 статті 1187 цього Кодексу передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до висновку за звітом № 174-16 про незалежну оцінку майна з визначенням вартості матеріального збитку заподіяного внаслідок ДТП власнику автомобіля «Renault Logan», державний номер НОМЕР_2 складає 291643,63 грн.
Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» позивачу відшкодувала страхову виплату у розмірі 50 000,00 грн.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 246018 грн. 75 коп. (241643,63 грн. + 1800 грн. + 75,12 грн. + 2500 грн.).
Приймаючи до уваги те, що відповідачем заподіяна шкода майну позивача, та зважаючи на абсолютне право позивача щодо відшкодування шкоди її власником транспортного засобу, позов підлягає задоволенню.
Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, які він фактично поніс у звязку з транспортуванням свого пошкодженого автомобіля, а саме: послуги транспортування автомобіля «Цюрупинськ-Херсон» у розмірі 1800 грн., понесені позивачем 03.08.2016 року, що підтверджується чеком № 94 від 03.08.2016 р. за здійснення транспортування автомобіля за маршрутом Цюрупинськ-Херсон (а.с. 62); послуги направлення електронних повідомлень про проведення незалежної оцінки у розмірі 75,12 грн., що підтверджується квитанціями від 14.08.2016 р. та 15.08.2016 р. (а.с. 58-61); послуги на проведення незалежної оцінки у розмірі 2500,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 174 від 19.08.2016 р. (а.с. 54).
Щодо відшкодування витрат повязаних з лікуванням позивача, які були спричинені в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Позивач просить стягнути з відповідача витрати на лікування та витрати на проведення компютерної томограми у розмірі 3238,60 грн.
Відповідно до копії виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 6881-674 від 12.08.2016 року ОСОБА_3 в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав забій головного мозку легкого ступеню тяжкості, забійна рана голови. Призначено лікування: Цераксон, Актове гін, Реосорбилакт та медикаменти хворого.
Відповідно до листків непрацездатності ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в період з 21.07.2016 року по 05.08.2016 року та з 08.08.2016 року по 12.08.2016 року та на амбулаторному лікуванні в період з 16.08.2016 року по 20.08.2016 року.
Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди; наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв'язку між ними.
Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1195 ЦК України зазначено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Так під час лікування ОСОБА_3 поніс витрати у розмірі 1873,41 грн., що підтверджується чеками про придбання ліків та на проведення компютерної томограми головного мозку (а.с. 55-57,65).
Що стосується стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Відповідно дост.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.
Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Крім того, п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Судом встановлено, що діями відповідача позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає в порушенні сну, психологічного стану, постійній втомі, дратівливості та порушенні нормального укладу життя, що також призвело до конфліктних стосунків у родині позивача. Відтак, внаслідок отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень позивач зазнала негативних переживань, тобто такі дії відповідача спричинили моральну шкоду позивачу.
Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що вимога позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 60 000.00 гривень є підставною та підлягає частковому задоволенню у розмірі 2000 гривен.
До виплат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України).
Правила визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу визначені статтею 137 Цивільного процесуального кодексу України.
Як вбачається з договору про надання правової допомоги від 27.09.2016 року та розрахунком суми гонорару за надання правову допомогу, адвокатом надано такі послуги: попередня консультація (500,00 грн.); вивчення та правовий аналіз матеріалів справи (1000,00 грн.); підготовка процесуальних документів, адвокатських запитів (2500,00 грн.) (а.с. 71,72).
На виконання вказаного договору позивачем сплачено 4000,00 грн. витрат на правову допомогу, свідченням чого є розрахунок суми гонорару за надання правову допомогу (а.с. 72).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
У звязку із вказаним, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн. 00 коп..
Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3092 грн. 58 коп..
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_5, різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в сумі 246018 грн. 75 коп..
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_5, витрати на лікування у розмірі 1873 грн. 41 коп..
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. 00 коп..
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 витрати на правничу допомогу у сумі 4000 грн. 00 коп..
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_5, судовий збір у розмірі 3092 грн. 58 коп..
Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.
Третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ЄРДПОУ 20782312, юридична адреса: м. Київ вул. Артема 40.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Ленінський районний суд міста ОСОБА_1.
Суддя Ленінського районного
суду міста ОСОБА_1 Румянцева
Повний текст судового рішення складено «23» липня 2018 року.