Справа №295/9376/18
01.08.2018 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира у складі:
головуючого - судді Полонця С.М.,
секретаря с/з - Глущенко Я.В.,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
за участю: позивача - ОСОБА_2, свідків - ОСОБА_4, ОСОБА_5, -
ОСОБА_2 звернулася в суд з даним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3, 1997 року народження такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1. При цьому посилається на те, що вона є власником вказаної квартири, а відповідач її онукою, яка не проживає у цій квартирі з 2014 року, не платить комунальні послуги за утримання житла, але зареєстрована за місцем проживання за вказаною адресою, внаслідок чого позивач несе зайві витрати в оплаті за комунальні послуги.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 24.07.2018 року у даній цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.
В судовому засіданні позивач підтримала позов та просила його задовольнити з підстав, викладених у ньому та не заперечувала щодо вирішення справи в заочному порядку.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відзив на позов не надала, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України.
Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що вони проживають по сусідству з позивачем, а її онука ОСОБА_3 не проживає у квартирі позивача з 2014 року, оскільки переїхала проживати до своєї матері, яка має власну квартиру.
Вислухавши пояснення позивача, покази свідків та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, а відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є її онукою та зареєстрована за місцем проживання у вищезазначеній квартирі.
Відповідно до акту, затвердженого директором ПП «ВЖРЕП - 4» 19.06.2018 року, складених на підставі свідчень сусідів, відповідач не проживає у вищезазначеній квартирі з 2014 року.
Згідно ч. 1 та 2 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За таких обставин, враховуючи фактичне не проживання відповідача ОСОБА_3 у належній позивачу на праві власності квартирі АДРЕСА_1 без поважних причин понад один рік, є підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування вказаним житлом у відповідності до вимог ст.405 ЦК України.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 82, 141, ч.3 ст.223, 259, 263, 265, 279, гл.11 розд.3 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд,-
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 01.08.2018 року.

Суддя: