Ухвала

6 липня 2018 року

м. Київ

справа № 569/12644/16

провадження № 61-38311ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Рівненської області від 15 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго», Житлово-комунального підприємства «Сонячне», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Рівненської міської ради, про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири,

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2018 року подана до Верховного Суду вказана касаційна скарга.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго», Житлово-комунального підприємства «Сонячне», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Рівненської міської ради, у якому просила стягнути з відповідачів солідарно у відшкодування майнової шкоди, завданої затопленням квартири, 9 415 гривень, у відшкодування витрат на проведення незалежної оцінки вартості заподіяного збитку - 700 гривень і 10 000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 січня 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнено солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» та Житлово-комунального підприємства «Сонячне» на користь ОСОБА_1 у відшкодування збитків, завданих у зв'язку з затопленням квартири, 9 415 гривень і у відшкодування моральної шкоди - 5 000 гривень. Стягнено з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» та Житлово-комунального підприємства «Сонячне» на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат зі сплати судового збору по 275,60 гривень з кожного та у відшкодування витрат на проведення незалежної експертної оцінки вартості заподіяних збитків по 350 гривень з кожного. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постановою апеляційного суду Рівненської області від 15 травня 2018 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 січня 2018 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування майнової і моральної шкоди, витрат на проведення незалежної експертної оцінки скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення по часткове задоволення позовних вимог. Стягнено з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» на користь ОСОБА_1 у відшкодування збитків, завданих у зв'язку з затопленням квартири, 9 415 гривень, у відшкодування моральної шкоди - 5 000 гривень, у відшкодування витрат на проведення незалежної експертної оцінки - 700 гривень і судовий збір у розмірі 550 гривень. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Житлово-комунального підприємства «Сонячне» відмовлено. У іншій частині рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 січня 2018 року залишено без змін.

Ухвалюючи рішення про стягнення відшкодування майнової і моральної шкоди з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго», суд апеляційної інстанції керувався статтями 22, 23, 509, 636, 1166, 1167 ЦК України, зазначаючи, що відповідно до укладеного з балансоутримувачем будинку Житлово-комунальним підприємством «Сонячне» договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» взяло на себе зобов'язання з обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення і гарячого водопостачання, підготовки вказаних мереж до опалювального сезону, тому Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» є відповідальним за шкоду, заподіяну позивачу у зв'язку з затопленням її квартири, яке сталося через вихід з ладу запірної арматури в системі опалення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною шостою статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини дев'ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року становить 1 762 гривні.

Предметом позову в даній справі є вимога про відшкодування майнової шкоди у розмірі 9 415 гривень, що станом на 1 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також вимога про відшкодування моральної шкоди, в частині якої справа є незначної складності.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

Право на касаційне оскарження судових рішень у малозначній справі заявник обґрунтовує тим, що дана справа має для нього виняткове значення, а касаційна скарга стосується питання права, яке має значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Вказує, що аналогічні договори з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення і гарячого водопостачання укладено також і з іншими житлово-комунальними підприємствами, тому вирішення цього спору має важливе значення для формування єдиної судової практики в майбутньому.

Такі твердження заявника відхиляються касаційним судом, оскільки посилання на наявність інших договорів і можливість виникнення судових спорів у майбутньому не свідчать про те, що подана касаційна скарга стосується питання права, яке має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Перевіривши доводи касаційної скарги, касаційний суд дійшов висновку, що обґрунтування, які вона містить, не підтверджують наявність передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Зазначене відповідає і Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, згідно з якими державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року.

Оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення, прийняті у малозначній справі, і наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, ним не обґрунтовано, а судом не встановлено, відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Рівненської області від 15 травня 2018 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко