Номер провадження: 22-ц/785/558/18
Номер справи місцевого суду: 521/2951/17
Головуючий у першій інстанції Сегеда О.М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2018 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Урум Т.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_3

відповідач: Головне управління національної поліції в Одеській області

відповідач: Державна казначейська служба України

відповідач: Прокуратура Одеської області

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2017 року у складі судді Сегеди О.М.,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним позовом до Держави України, в особі Державної казначейської служби України, Прокуратури Одеської області, Головного управління національної поліції в Одеській області, посилаючись на те, що постановою слідчого СВ Шевченківського РВ ОМУ ГУВМС України в Одеській області Бабак Д.В. від 28 березня 2010 року було порушено кримінальну справу №15 по факту незаконного заволодіння майном ТОВ «Фірма Алмаз-Б», за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Зазначав, що 29 червня 2010 року на підставі постанови слідчого СВ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області Ворсуляк А.О. було проведено обшук в нежитловому приміщенні офісу салону автопрокату «SIXT», який розташований по вул. Старопортофранківська, 55 в м. Одесі, де на той час він працював. В той же день, на підставі постанови судді Приморського районного суду м. Одеси Кушніренко Ю.С. було дозволено обшук за місцем його проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1

Вказував, що постановою слідчого СВ Приморського РВ ОМУ ГУВМС України в Одеській області Ворсуляк А.О. від 23 жовтня 2010року відносно нього було порушено кримінальну справу №15 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

23 жовтня 2010 року слідчим СВ Приморського РВ ОМУ ГУВМС України в Одеській області Ворсуляк А.О., ОСОБА_3 було затримано та відносно нього був складений протокол про затримання за підозрою у вчиненні злочину.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2010 року у справі №9-3360/10 термін його затримання в ІВС ОМУ ГУМВС України в Одеській області було продовжено до 02 листопада 2010 року.

Постановою слідчого СВ Приморського РВ ОМУ ГУВМС України в Одеській області Ворсуляк А.О. від 01 листопада 2010 року його було притягнуто в якості обвинуваченого в кримінальній справі№15 та пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч.4 КК України.

Постановою слідчого СВ Приморського РВ ОМУ ГУВМС України в Одеській області Ворсуляк А.О. від 02 листопада 2010 року йому було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Крім того, постановою заступника голови апеляційного суду Одеської області Коваля В.Г. від 13 грудня 2010 року надано дозвіл слідчому СВ Приморського ОМУ ГУВМС України в Одеській області Ворсуляку А.О. на отримання в Одеській філії ПрАТ «МТС» з інформаційних каналів зв'язку, виїмки телефонних трафіків абонентського номеру НОМЕР_1, із зазначенням номерів вхідних, вихідних дзвінків та СМС - повідомлень, із зазначенням дати, часу, тривалості з'єднання, визначення ІМЕЛ номерів апаратів, що використовуються для з'єднання з прив'язкою до базових станцій у вигляді комп'ютерної роздруківки на папері по збереженням даних на магнітних носіях, за період з 30 грудня 2009 року по 05 лютого 2010 року включно.

Також, постановою заступника голови апеляційного суду Одеської області Коваля В.Г. від 13 грудня 2010 року слідчому було надано дозвіл на отримання інформаційних даних з каналів зв'язку стосовно використовуваного ОСОБА_3 абонентського номеру оператору мобільного зв'язку «Київстар ДЖі.Ес.Ем.» НОМЕР_2.

Вказував, що постановою слідчого прокуратури Приморського району м. Одеси Стерницьким М.А. від 30 травня 2011 року його було притягнуто в якості обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 27, ч.5 ст.190 КК України.

27 червня 2011 року прокурором Приморського району м. Одеси був затверджений обвинувальний висновок стосовно ОСОБА_3 та разом з матеріалами кримінальної справи направлений до суду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2013 року кримінальну справу №15 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.3 ст. 27, ч.5 ст.190 КК України, ОСОБА_9 за ст.191 ч.5 КК України було повернуто до прокуратури Приморського району м. Одеси для проведення додаткового розслідування. Запобіжний захід підсудним було залишено у вигляді підписки про невиїзд.

У зв'язку з прийняттям нового кримінального процесуального кодексу України, відомості про вчинення ОСОБА_3 та ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ст.191 ч.5 КК України 14 березня 2014 року було внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0002062.

27 червня 2014 року СВ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області Зубрицьким О.О. було винесено постанову про закриття кримінального провадження, відповідно до якої кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за№0002062 від 14 березня 2014 року було закрито згідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 та ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.191 ч.5 КК України.

Постановою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27 липня 2015 року за клопотанням ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, обраний постановою слідчого від 02 листопада 2010 року відносно нього було скасовано.

Таким чином, позивач незаконно перебував під кримінальним переслідуванням, а саме під слідством 44 місяці (з 23 жовтня 2010 року по 27 червня 2014 року), та під вартою -11 днів ( з 23 жовтня 2010 року по 02листопада 2010 року). Внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності та перебування під вартою, йому було завдано моральну шкоду, яка виразилася у нестерпних душевних стражданнях, в руйнуванні життєвих планів та соціальних зв'язків, негативному впливі на честь, гідність та ділову репутацію, обмеження свободи пересування, шкоду він оцінює в розмірі 1000000,00 грн., яку просив стягнути з державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, на його користь.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, 18.12.2017 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, якою просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що судом було порушено норми ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав люди і основоположних свобод, ст.ст. 8,59,60,212,213 ЦПК України; документи надані прокурором щодо кримінального провадження, не відповідають вимогам допустимості доказів, тому не повинні бути прийнятті до розгляду, судом не надано оцінку всім доводам позивача.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що постановою слідчого СВ Шевченківського РВ ОМУ ГУВМС України в Одеській області Бабак Д.В. від 28 березня 2010року було порушено кримінальну справу №15 по факту незаконного заволодіння майном ТОВ «Фірма Алмаз-Б», за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України (а.с.7).

09 червня 2010 року слідчим СВ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області Ворсуляк А.О. була винесена постанова про проведення обшуку в нежитловому приміщенні офісу салону автопрокату «SIXT», який розташований по вул. Старопортофранківська, 55 в м. Одесі, де на той час працював позивач (а.с.8).

Встановлено, що 29 червня 2010 року на підставі постанови слідчого СВ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області Ворсуляк А.О. було проведено обшук в нежитловому приміщенні офісу салону автопрокату «SIXT», який розташований по вул. Старопортофранківська, 55 в м. Одесі, та складено протокол обшуку (а.с.9).

24 червня 2010 року постановою судді Приморського районного суду м. Одеси Кушніренко Ю.С. було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання позивача, а саме за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

В той же день, а саме 24 червня 2010 року за місцем проживання ОСОБА_3 АДРЕСА_1, було проведено обшук, та складено протокол обшуку(а.с.11).

Постановою слідчого СВ Приморського РВ ОМУ ГУВМСУкраїни в Одеській області Ворсуляк А.О. від 23 жовтня 2010 року було порушено відносно ОСОБА_3 кримінальну справу №15 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України (а.с.12).

23 жовтня 2010 року слідчим СВ Приморського РВ ОМУ ГУВМСУкраїни в Одеській області Ворсуляк А.О., ОСОБА_3 було затримано та відносно нього був складений протокол про затримання за підозрою у вчиненні злочину (а.с.13-15).

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2010 року у справі №9-3360/10 термін затримання ОСОБА_3 в ІВС ОМУ ГУМВС України в Одеській області було продовжено до 02 листопада 2010 року (а.с.16).

Постановою слідчого СВ Приморського РВ ОМУ ГУВМС України в Одеській області Ворсуляк А.О. від 01 листопада 2010 року ОСОБА_3 було притягнуто в якості обвинуваченого в кримінальній справі №15 та пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст.190 ч.4 КК України (а.с.17).

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2010 року ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд (а.с.18).

Тобто, ОСОБА_3 пробув під вартою 11 днів - с 23 жовтня 2010 року по 02 листопада 2010 року.

Постановою слідчого СВ Приморського РВ ОМУ ГУВМС України в Одеській області Ворсуляк А.О. від 02 листопада 2010 року ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд (а.с.19-20,21).

Постановою заступника голови апеляційного суду Одеської області Коваля В.Г. від 13 грудня 2010 року було надано дозвіл слідчому СВ Приморського ОМУ ГУВМС України в Одеській області Ворсуляку А.О. на отримання в Одеській філії ПрАТ «МТС» з інформаційних каналів зв'язку, виїмки телефонних трафіків абонентського номеру НОМЕР_1, із зазначенням номерів вхідних, вихідних дзвінків на СМС - повідомлень, із зазначенням дати, часу, тривалості з'єднання, визначення ІМЕЛ номерів апаратів, що використовуються для з'єднання з прив'язкою до базових станцій у вигляді комп'ютерної роздруківки на папері по збереженням даних на магнітних носіях, за період з 30 грудня 2009 року по 05 лютого 2010 року включно(а.с.22,23).

З матеріалів справи вбачається, що постановою заступника голови апеляційного суду Одеської області Коваля В.Г. від 13 грудня 2010 року слідчому СВ Приморського ОМУ ГУВМС України в Одеській області Ворсуляку А.О. було надано дозвіл на отримання інформаційних даних з каналів зв'язку стосовно використовуваного ОСОБА_3 абонентського номеру оператору мобільного зв'язку «Київстар ДЖі.Ес.Ем.» НОМЕР_2 (а.с.24,25).

Постановою слідчого прокуратури Приморського району м. Одеси Стерницьким М.А. від 30 травня 2011 року ОСОБА_3 було притягнуто в якості обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 27, ч.5 ст.190 КК України (а.с.26,27-28).

27 червня 2011 року прокурором Приморського району м. Одеси стосовно ОСОБА_3 був затверджений обвинувальний висновок та разом з матеріалами кримінальної справи направлений до суду (а.с.29-39).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2013 року кримінальну справу №15 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.3 ст. 27, ч.5 ст.190 КК України, ОСОБА_9 за ст.191 ч.5 КК України було повернуто до прокуратури Приморського району м. Одеси для проведення додаткового розслідування. Запобіжний захід підсудним було залишено у вигляді підписки про невиїзд (а.с.40-43).

У зв'язку з прийняттям нового кримінального процесуального кодексу України, відомості про вчинення ОСОБА_3 та ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ст.191 ч.5 КК України 14 березня 2014 року було внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0002062 (а.с.44,48).

27 червня 2014 року слідчим СВ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області Зубрицьким О.О. було винесено постанову про закриття кримінального провадження, відповідно до якої кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002062 від 14 березня 2014 року було закрито у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 та ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.191 ч.5 КК України (а.с.46).

Постановою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27 липня 2015 року за клопотанням ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, обраний постановою слідчого від 02 листопада 2010 року відносно ОСОБА_3 було скасовано (а.с.49).

Постановою старшого прокурора прокуратури м. Одеси від 21 липня 2014 року, постанову слідчого СВ Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області Зубріцького О.О. про закриття кримінального провадження було скасовано. Матеріали досудового розслідування №0002062 направлено слідчому для подальшого розслідування (а.с. 99-100).

30 грудня 2014 року слідчим СВ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області Зубрицьким О.О. було повторно винесено постанову про закриття кримінального провадження, відповідно до якої кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002062 від 14 березня 2014 року було закрито у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 та ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.191 ч.5 КК України (а.с.141).

Постановою старшого прокурора прокуратури Приморського району м. Одеси від 24 липня 2015 року постанову слідчого СВ Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області Зубріцького О.О. від 27 червня 2014 року про закриття кримінального провадження було скасовано. Матеріали досудового розслідування №0002062 направлено слідчому для подальшого розслідування (а.с.140).

Постановою старшого прокурора прокуратури Приморського району м. Одеси від 18 листопада 2015 року постанову слідчого СВ Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області Зубріцького О.О. від 27 червня 2014 року про закриття кримінального провадження було скасовано. Матеріали досудового розслідування №0002062 направлено слідчому для подальшого розслідування (а.с.122).

З листа Одеської місцевої прокуратури №3 від 07 листопада 2017 року вбачається, що згідно даних ЄРДР у кримінальному провадженні №0002062 винесено постанову про закриття від 27 червня 2014 року, яку постановою процесуального керівника від 21 липня 2014 року скасовано. В подальшому 30 грудня 2014 року слідчим знову винесено постанову про закриття, яку скасовано постановою процесуального керівника 24 липня 2015 року. В мотивувальній частині постанови від 24 липня 2015року зазначено, що «27.06.2014 року слідчим винесено постанову про закриття …», однак в даному випадку допущено технічну помилку, оскільки вказаною постановою скасовано саме постанову про закриття від 30 грудня 2014 року (а.с.151).

09 листопада 2017 року прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 було винесено постанову про уточнення мотивувальної частини постанови від 24.07.2015 року про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження № 0002062 від 14.03.2014, а саме «викласти третій абзац мотивувальний частини постанови процесуального керівника-старшого прокурора прокуратури Приморського району м. Одеси молодшого радника юстиції Кібець А.О. від 24 липня 2015 про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження №0002062 від 14.03.2014 наступним чином: «30.12.2014 слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку із відсутністю складу кримінального правопорушення» (а.с.159-160).

На час вирішення спору судом кримінальне провадження №0002062 від 14 березня 2014 року щодо вчинення ОСОБА_3 та ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ст.191 ч.5 КК України знаходиться в провадженні слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі Мерліч М.А. (а.с.120), остаточного рішення не прийнято, провадження не закрито.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що кримінальне провадження триває, остаточного рішення не прийнято, провадження не закрито, відтак відсутні підстави для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про унеможливлення задоволення позову, виходячи з наступного.

Вимоги позивача обґрунтовані ст.1176 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до ст.1176 ЦК України, ст.1 згаданого Закону право на відшкодування шкоди виникає у разі незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, право на відшкодування шкоди, виникає у випадках, передбачених законом.

Таким чином, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України та пунктом 1 частини першої Закону.

З аналізу наведених норм вбачається, що для відшкодування моральної шкоди в порядку, що встановлений Законом, необхідна наявність певних передумов, а саме: встановлення незаконності дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури чи суду в ході розслідування кримінального провадження відносно особи, внаслідок яких останній спричинена моральна шкода.

При цьому, незаконність перебування особи під слідством і судом, за правилом статті 2 Закону, підтверджується постановленням виправдувального вироку, або встановленням в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду факту незаконних дій органів досудового розслідування та прокуратури в ході здійснення кримінального провадження, або закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відповідно до ч.2ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Встановлено, що заходи у вигляді обшуку, зняття та отримання інформаційних даних з каналів зв'язку, затримання, тримання від вартою, притягнення у якості обвинуваченого, були застосовані під час порушеної кримінальної справи в межах процесуальних дій, передбачених для розслідування кримінальної справи, і поки остаточно не встановлено, що такі відбувалися незаконно, а само кримінальне провадження на теперішній час триває, то підстав для відшкодування шкоди саме з таких підстав немає, і суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Щодо доводів про факт незаконності існування запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги щодо обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд в той час, коли він втратив статус обвинуваченого і не отримав підозру. Разом із тим, такі доводи не можуть бути підставою для скасування рішення суду із ухваленням нового про відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного.

Як встановлено, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2013 року кримінальну справу №15 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.3 ст. 27, ч.5 ст.190 КК України, ОСОБА_9 за ст.191 ч.5 КК України було повернуто до прокуратури Приморського району м. Одеси для проведення додаткового розслідування.

14.03.2014 внесено інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР, проте з того часу підозру ОСОБА_3 пред'явлено не було, статус обвинуваченого, підсудного втрачено, в зв'язку з чим підлягало вирішенню питання щодо законності існування щодо нього будь - якого запобіжного заходу.

Разом із тим, заходи були скасовані лише в липні 2015 року.

Відповідно до ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора,слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді. Згідно до ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу,а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Таким чином, законом передбачений процесуальний порядок оскарження дій, бездільності органів досудового слідства, прокурора в кримінальному судочинстві, проте жодного рішення, в якому б містилися оцінка діям органів досудового слідства щодо обрання запобіжного заходу при такому статусі особи, суду не надано, а у суду цивільної юрисдикції відсутня компетенція надання оцінки процесуальним діям чи бездіяльності органів досудового розслідування під час кримінального провадження, оскільки для цього існує спеціальний порядок оскарження дій в порядку кримінального судочинства.

Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 25 травня 2016 року у справі N 6-440цс16 за відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173,1174 цього Кодексу).

Враховуючи такі фактичні обставини справи та вимоги закону, задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди через застосування запобіжних заходів у вигляді підсписки про невиїзд з часу зміни статусу обвинуваченого і до їх скасування судом, підставою для відшкодування моральної шкоди бути не можуть, оскільки факт незаконності дій або бездіяльності відповідного органу не встановлений у передбаченому законом процесуальному порядку, та позивачем не заявлено позовних вимог до належного відповідача - заподіювача шкоди.

Суд вправі вирішити справу лише в межах позовних вимог, і ОСОБА_3 не позбавлений можливості звернутися із відповідними вимогами до суду в іншому провадженні. Зважаючи на викладене, мотивувальна частина рішення суду першої інстанції в частині обґрунтування підстав відмови у задоволенні позову через застосування запобіжних заходів у вигляді підписки про невиїзд підлягає зміні шляхом доповнення.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що судом прийнято до уваги недопустимі докази у вигляді постанов органів прокуратури, якими вносилися зміни до раніше прийнятих постанов про закриття кримінального провадження, оскільки у суду цивільної юрисдикції відсутні повноваження надання оцінки правомірності процесуальних дій органів досудового слідства, прокуратури, ухвалених в рамках кримінального провадження, суд цивільної юрисдикції не може вважатися судом, встановленим законом в розумінні ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ОСОБА_3 вправі їх оскаржити у відповідному процесуальному порядку.

Так, відповідно до ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора,слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Доводи апеляційної скарги щодо неузгодженості дій відповідачів у вигляді закриття кримінального провадження, скасування запобіжних заходів, не можуть бути підставою для скасування рішення суду з огляду на встановлені обставини та викладені доводи, однак приймаються до уваги шляхом постановлення окремої ухвали на адресу органів прокуратури.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду - зміні.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2017 року змінити в частині обґрунтування мотивів відмови в задоволенні позову ОСОБА_3, в решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: