Головуючий суду 1 інстанції -Половинка В.О.
Доповідач -Стахова Н.В.
Провадження № 22ц/782/589/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого-судді: Стахової Н.В.

суддів: Авалян Н.М., Коновалової В.А.,

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянувши справу у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьк справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 27 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою

ПОСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 (далі позивачка) звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 (далі відповідач) на свою користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля у сумі 67 024 грн.94 коп., витрати у зв'язку з оплатою авто товарознавчого дослідження у розмірі 700 грн., витрати, пов'язані зі зберіганням автомобіля на платній автостоянці у сумі 1400 грн., та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

26 квітня 2018 року позивачка подала до суду клопотання про повторне забезпечення даного позову, в якому просила накласти арешт на :

- рухоме майно: автомобіль НОМЕР_1, 1992 року випуску, колір синій (ринкова вартість сорок тисяч гривень), який належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5;

- причіп ПА 004, д.н. НОМЕР_6 2010 року випуску, колір зелений (ринкова вартість тисяча гривень), який належить ОСОБА_3 Миколайовичуна підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу;

- нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями ( реєстраційний номер майна 29757283), який належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_7 від 23.02.2010 року, виданого Рудівською сільською радою Сватівського району Луганської області, та розташований за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 106251655 від 05.12.2017 року.

В обґрунтування клопотання позивачка посилалася на те, що відповідач ОСОБА_3 не визнав у добровільному порядку свою вину у скоєнні ДТП та не має наміру відшкодовувати нанесену позивачу шкоду, тому вважає, що з метою гарантування виконання рішення суду про задоволення позову та забезпечення знаходження майна у володінні відповідача, співмірними позовним вимогам є заходи забезпечення позову у вигляді накладання арешту на рухоме та нерухоме майно відповідача.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 24.04.2018 року клопотання позивача про забезпечення позову задоволено.

Суд наклав арешт на:

- автомобіль НОМЕР_1, 1992 року випуску, колір синій (ринкова вартість сорок тисяч гривень), який належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, уродженця с. Бєломістне Новопськовського району Бєлгородської області, громадянина України, працюючого механізатором СФГ «ОСОБА_5», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5;

- причіп ПА 004, д.н. НОМЕР_6 2010 р.в., колір зелений (ринкова вартість тисяча гривень), який належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, уродженця с. Бєломістне Новопськовського району Бєлгородської області, громадянина України, працюючого механізатором СФГ «ОСОБА_5», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу;

- нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями (реєстраційний номер майна 29757283), який належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, уродженця с. Бєломістне Новопськовського району Бєлгородської області, громадянина України, працюючого механізатором СФГ «ОСОБА_5», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_7 від 23.02.2010 року, виданого Рудівською сільською радою Сватівського району Луганської області, та розташований за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 106251655 від 05.12.2017 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та постановити нову ухвалу, якою відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції повторно накладено арешт на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1., на який вже був накладений арешт ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 13.12.2017 року. Крім того, вартість арештованого майна значно перевищує розмір дійсних збитків, який не є остаточним, оскільки по вказаній справі повинна бути призначена повторна експертиза. Також в матеріалах заяви про забезпечення позову відсутня інформація про фактичну вартість майна, оскільки транспортний засіб та причеп експертом не оглядалися.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка вказує, що ухвала суду про забезпечення позову є законною та обґрунтованою, оскільки існують достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду, оскільки під час судового розгляду справи відповідач заявив, що шкоду заподіяну її майну, він компенсувати не буде.

У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідач та його представник у судове засідання не з'явилися. Представник відповідача належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду справи, про що свідчить розписка про отримання судової повістки.

Відповідно до ч.5 ст.130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

За таких обставин, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та його представника, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 Цивільного процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи клопотання та забезпечуючи позов шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, що належить відповідачу, суд першої інстанції виходив з того, що на даний час є всі підстави припускати, що вжиття заходів забезпечення позову є необхідним та оправданим завданнями цивільного судочинства та забезпечуватиме ефективний захист та поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів позивача, які він має намір захистити при зверненні до суду, тому враховуючи відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, пред'явленим ним вимогам, є підстави для застосування необхідних заходів.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду не можна з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз'яснено, що позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Сватівського районного суду Луганської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, в якому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду, завдану пошкодженням автомобіля у сумі 67 024 грн.94 коп., витрати у зв'язку з оплатою автотоварознавчого дослідження у розмірі 700 грн., витрати, пов'язані зі зберіганням автомобіля на платній автостоянці у сумі 1400 грн., та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Таким чином, між сторонами дійсно виник спір з приводу стягнення з відповідача на користь позивача майнової та моральної шкоди, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу, що належить позивачці.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 13.12.2017 року за клопотанням позивача, яке було задоволено судом, був накладений арешт на житловий будинок відповідача, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначена ухвала суду сторонами в апеляційному порядку не оскаржувалася та набрала законної сили.

Повторно накладаючи арешт на житловий будинок відповідача, суд першої інстанції не звернув уваги на ці обставини та не навів мотивів, що стали підставою для повторного накладення арешту на будинок, у зв'язку з чим оскаржувана ухвала в цій частині підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Разом з тим, судом першої інстанції, враховуючи ту обставину, що між сторонами дійсно виник спір, предметом якого є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої відповідачем, вірно вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортні засоби в межах суми позовних вимог, а тому в цій частині ухвала суду підлягає залишенню без змін.

Звертаючись з апеляційною скаргою, доказів щодо порушення судом принципу співмірності, скаржником не надано.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для подовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.с. 367, 374, , п.4 ч.1 ст. 379 ст.383, ст.384 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частков.о

Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 27 квітня 2018 року в частині забезпечення позову шляхом накладання арешту на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 скасувати і в цій частині справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В частині забезпечення позову шляхом накладання арешту на автомобіль «Опель-Омега», держаний номер НОМЕР_3 1992 року випуску та причіп ПА 004, державний номер НОМЕР_4, 2010 року випуску залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 03 серпня 2018 року.

Головуючий Н. В. Стахова

Судді: В.А. Коновалова

Н.М. Авалян