Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 322/1150/17 Головуючий у 1-й інстанції Гасанбеков С.С.
Номер провадження 22-ц/778/1301/18 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.,

за участю секретаря Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (стара назва - ПАТ КБ «Приватбанк») на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 12 грудня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» ( далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07.06.2013 ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 30.09.2017 мав заборгованість у розмірі 26 844,77 грн., яка складалась з наступного: 180,73 грн. - заборгованість за кредитом; 20 709,53 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 4 200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. (фіксована частина); 1 254,51 грн. (процентна складова).

На підставі викладеного, позивач просив суд, стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 26844,77 грн. та судові витрати у розмірі 1600 грн.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 12 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, судові витрати покласти на відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ КБ «Приватбанк» пропустив строк позовної давності.

З такими висновками суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та ґрунтуються на матеріалах справи.

Судом встановлено, 07.06.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказаний договір складається з заяви позичальника та умов і правил надання банківських послуг. Погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами як шляхом внесення коштів на картку клієнта, так і шляхом списання Банком з інших рахунків клієнта.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору утворилась заборгованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до вказаної норми зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Переривання перебігу позовної давності визначається ст.264 ЦК України.

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судом з'ясовано, що згідно з пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

За визначенням пункту 1.1.1.17 Умов та Правил надання банківських послуг, винагородою банку є сума зобов'язань держателя платіжної картки по сплаті за встановленими банком Тарифами: процентів за користування кредитом, у тому числі за користування простроченим кредитом і овердрафтом; плати за відкриття/випуск/обслуговування рахунків/карток; інших комісій і штрафних санкцій (якщо такі матимуть місце).

За правилом пункту 2.1.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг, строки і порядок погашення по Кредиту (кредитний ліміт) за кредитними картками з встановленим мінімальним щомісячним платежем, а також овердрафту, що виникає по таким карткам, приведений у пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування, що є невід'ємною частиною договору, а також встановлюються даним пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами і частину заборгованості за кредитом. Згідно зі статтею 212 ЦК України, у випадку наявності простроченого кредиту (овердрафту) строком повернення кредиту (овердрафту) в повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.3 Умов та Правил надання банківських послуг проценти за користування кредитом (кредитним лімітом) та/або овердрафтом нараховуються в дату їх сплати, передбачену пунктами 2.1.1.12.4 і 2.1.1.12.5, при цьому проценти розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично витрачені в рахунок Кредиту та/або овердрафту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли кредит (кредитний ліміт) та/або овердрафт стають простроченим кредитом.

Разом з цим, відповідно до п. 2.1.1.12.6.4 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі непогашення суми простроченого кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії), овердрафту або його частини понад 210 днів увесь, кредит (овердрафт) вважається простроченим та нарахування з дати переведення кредиту (овердрафту) у статус прострочених боргових зобов'язань проводяться згідно з п.п. 2.1.1.12.6.1. На залишок простроченої заборгованості позичальник сплачує пеню у розмірі, зазначеному в п. 2.1.1.12.6.1 цих Умов. При цьому винагорода відсотки за користування кредитом не сплачуються.

З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості випливає, що період прострочення повернення відповідачем частини кредиту у 210 днів розпочався з 01.02.2014 року та закінчився 29.08.2014 року.

Отже, після 29.08.2014 весь кредит став простроченим, відповідно до пунктів 2.1.1.12.4, 2.1.1.12.6.4 Умов та Правил надання банківських послуг, а останнім днем повернення кредиту в повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення заборгованості - 30.08.2014 року.

Відтак, 29.08.2014 року є останнім днем нарахування процентів за користування кредитом, відповідно до пунктів 2.1.1.12.6.3, 2.1.1.12.6.4 Умов Та Правил надання банківських послуг, а починаючи з 30.08.2014 року могла нараховуватися виключно пеня, відповідно до п.2.1.1.12.6.1.

Згідно з розрахунку заборгованості, станом на 29.08.2014 року розмір нарахованих процентів за кредитним договором склав 127.20 грн.

У зв'язку з цим, суд дійшов висновку про те, що розмір штрафу у 5% від суми заборгованості має дорівнювати6 ( 180.73+127.20)*5% =15.40 грн.

Таким чином. загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором з урахуванням штрафів становить 823.33 грн. ( 180.73+127.20+15.40+500).

Нарахована позивачем комісія в розмірі 100 грн., що згідно з розрахунком заборгованості станом на 30.09.2017 року склала 4200.00 грн. не підлягає стягненню з відповідача, оскільки не передбачена доданим до позовної заяви витягом з тарифів обслуговування кредитних карт « Універсальна».

Посилання позивача на наявність у відповідача заборгованості за пенею суд визнав безпідставними, оскільки з доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості, йому не нараховувалася.

З вказаними висновками повністю погоджується і суд апеляційної інстанції.

Вказаний розрахунок суду, викладений ним в судовому рішенні, позивачем не спростовано, свого іншого розрахунку апеляційна скарга не містить.

Проте, позовну заяву було направлено до суду 02.11.2017 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності.

Таким чином, з'ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов обґрунтованого висновку, про те, що ПАТ КБ «Приватбанк звернувся до суду 02.11.2017 року, тобто після 211 дня з моменту виникнення заборгованості, внаслідок чого звернення Банку за захистом своїх прав був за межами позовної давності.

Судом також враховано, що позивач не заявляв про наявність поважних причин пропуску строку позовної давності, що у відповідності до ч.5 ст.267 ЦК України надало б можливість суду захистити порушене право.

З урахуванням встановлених обставин у справі та зазначених вимог закону суд першої інстанції правильно відмовив позивачу у задоволенні позову.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачається.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки строк дії картки встановлено до 31.07.2016 року, тому Банк звернувся з позовом в межах строку позовної давності є безпідставними ці обставини були предметом дослідження суду першої інстанції та оцінені судом першої інстанції в оскарженому рішенні і його висновки не спростовують.

Інші доводи апеляційної скарги є черговим повторенням викладених обставин, які зазначалися позивачем у позовній заяві та перевірені судом першої інстанції і не знайшли підтвердження. Вказані доводи не доводять неправильності рішення суду.

Керуючись ст.ст. 374, 375 , 381-384 ЦПК України колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 12 грудня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.08. 2018 р.

Головуючий

Судді: