Справа № 464/5007/17 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/783/1359/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 лютого 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний - комерційний банк «Львів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

В липні 2017 року ПАТ АКБ «Львів» звернувся в суду із позовом, збільшивши вимоги якого просив: стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №2008/01/11 від 03.03.2008 року в розмірі 38 320 гривень 06 коп.

В обгрунтування позовних вимог покликався на те, що 03.03.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 2008/01/11, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 73 100,00 грн., з терміном користування кредитом до 01.03.2015 року, під 13,5 % річних. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 27.12.2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Львів» 36 902,43 грн. заборгованості за кредитним договором № 2008/01/11 від 03.03.2008 року. Однак, станом на сьогоднішній день, рішення суду та умови кредитного договору боржником не виконані, тому станом на 22.01.2018 року знову утворилась заборгованість відповідача по кредитному договору, яка складається із відсотків за користування кредитом за період з 13.11.2013 р. по 22.01.2018р. та пені за період з 14.07.2016 р. по 22.01.2018р. та загалом становить 38 320 грн.06 коп. Просив позов задовольнити.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 16 лютого 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» 38 320 (тридцять вісім тисяч триста двадцять) грн. 66 коп. заборгованості за кредитним договором № 2008/01/11 від 03.03.2008 року та 574 грн. 81 коп. сплаченого судового збору.

Дане рішення оскаржив відповідач ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає оскаржуване рішення незаконним, необгрунтованим, ухваленим з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та таким, що підлягає скасуванню. Вважає, що після направлення йому банком 15 червня 2012 року письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості, кредитний договір припинив свою дію, а Банк втратив можливість нарахування та стягнення з нього відсотків, в розмірі передбаченому п. 1.5 Кредитного договору, тому стягнення оскаржуваним рішеннямвідсотків за користування кредитом в період з 13.11.2013р. по 22.01.2018р. в сумі 18 038, 65 грн. поза межами трирічного строку позовної давності с безпідставним.

Також звертає увагу, що згідно із п. 1.9. Кредитного договору, термін погашення кредиту є дата 01.03.2015р. Тому, припинення Кредитного договору відбулось не тільки шляхом направлення письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості за кредитним договором, але й формально 01.03.2015р. Таким чином, нарахування відсотків у розмірі встановленому у п. 1.5. Кредитного договору - 13, 5%, що припинив свою дію є незаконним. Та, відповідно, є необгрунтованим посилання Позивача на п. 4.2. Кредитного договору, який припинив свою дію, як на підставу нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

Окрім того вказує, що нарахування пені по тілу кредиту здійснено поза межами однорічного строку позовної давності, а саме за період з 14 липня 2016 року по 22 січня 2018 року.

Враховуючи наведене просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити Публічному акціонерному товариству Акціонерно-комерційний банк «Львів» в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» на його користь понесені судові витрати.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 18.03.2004 «Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу».

Справа розглядається Апеляційним судом Львівської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України суд, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями частини 1 статті 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ АКБ «Львів» районний суд виходив з того, що відповідач прострочив погашення нарахованих відсотків, не виконавши взятих за договором зобов'язань. Окрім того суд вважав, що позивачем не пропущено строку позовної давності.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду із врахуванням наступного.

Матеріалами справи та встановлено, що 03.03.2008 року між ЗАТ «АКБ «Львів» (правонаступником якого є позивач) та відповідачем було укладено кредитний договір № 2008/01/11. Відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 73 100 грн., з терміном користування до 01.03.2015 р. зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитними коштами.

За змістом частини другої статті 1050 ЦК України у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи 15 червня 2012 року ПАТ АКБ «Львів» було направлено на адресу ОСОБА_2 лист-вимогу (вих.№116/0-12), згідно якого, керуючись п. 5.1.4. Кредитного договору та п. 5.1, п. 5.2 Договору застави Банк вимагав протягом 30 календарних днів з моменту отримання даної вимоги повністю погасити заборгованість по кредитному договору №2008/01/11 від 03 березня 2008 року, яка станом на 15 червня 2012 року становить 55 529, 20 грн. У випадку не виконання цієї вимоги у встановлений строк, ПАТ АКБ «Львів» відповідно до умов кредитного договору, договору застави та чинного законодавства розпочне процедуру примусового стягнення всієї заборгованості по кредитному договору. (а.с. 106)

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпеченні частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 27 грудня 2013 року у справі №464/11792/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» - ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто достроково з відповідача в користь Банку заборгованість за Кредитним договором у розмірі 36 902 грн. та судовий збір у розмірі 369, 02 грн. судових витрат. (а.с. 5)

09 грудня 2017 року ОСОБА_2 подав до Сихівського районного суду м.Львова клопотання, у якому просив відмовити у заявленому позові на підставі ст. 267 ЦК України у зв'язку з спливом строку позовної давності (а.с. 42)

Як вбачається із змісту рішення Сихівського районного суду м. Львова від 27 грудня 2013 року при зверненні до суду із вказаним позовом Банк керувався п.5.1.4 Кредитного договору та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, згідно яких у випадку невиконання позичальником договірних зобов'язань, передбачених кредитним договором, банк має право вимагати дострокового погашення позичальником існуючої заборгованості. Тобто Банком було реалізовано право на дострокове стягнення заборгованості за кредитними зобов'язаннями.

Таким чином, внаслідок пред'явлення Банком до Позичальника вимоги, згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, припинилось право кредитора на нарахування передбачених договором процентів, а тому є безпідставним стягнення оскаржуваним рішенням з ОСОБА_2 на користь банку відсотків за користування кредитом за період з 13.11.2013р. по 22.01.2018р.

Оскільки кредитний договір припинив свою дію після направлення ОСОБА_2 15 червня 2012 року письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості, тому відсутні також підстави для стягнення відсотків у розмірі передбаченому п.1.5 Кредитного договору.

Відтак, право Банку нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, а тому необґрунтованим є вимога Позивача про стягнення нарахованої на проценти неустойки (пені) та ще й поза межами однорічного строку позовної давності у розмірі 6 872, 38 грн.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що районний суд на вищенаведені норми закону та обставини справи уваги не звернув, а тому приходить до висновку про скасування рішення Сихівського районного суду м.Львова від 16 лютого 2018 року та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Акціонерний - комерційний банк «Львів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити нове рішення.

Окрім того, згідно п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний - комерційний банк «Львів» на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 862, 21 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п.2.ч.1 ст.374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 лютого 2018 року- скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Акціонерний - комерційний банк «Львів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний - комерційний банк «Львів» на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 862, 21 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 06.08.2018р.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета