Дата документу 18.06.2018 Справа № 554/1930/18
Провадження № 2/554/1692/2018
18 червня 2018 року місто Полтава
Суддя Октябрського районного суду м.Полтави Тімошенко Н.В., розглянувши в порядку скороченого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,
23.03.2018 позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до відповідача, ОСОБА_2, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на припинення сімейно-шлюбних відносин і втрату взаємних почуттів через регулярні сварки та непорозуміння.
Крім того, позивач зазначила, що з відповідачем проживає окремо та він не надає допомоги на утримання їхньої спільної доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивач просила шлюб розірвати та стягувати за рішенням суду аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою від 26 березня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено судовий розгляд справи на 26 квітня 2018 року та надано строк відповідачу для надання відзиву на позовну заяву.
Позивач у судове засідання не зявилася, надавши суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення з відміткою про вручення повістки, у судове засідання повторно не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.
На підставі ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у звязку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суддя вирішила розглянути справу за наявними матеріалами.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Ураховуючи вказані обставини та те, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суддя ухвалила провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України у звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суддя дійшла висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Суддею встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22 серпня 2014 року, який був зареєстрований в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1245 (а.с.4).
Від спільного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, 11 червня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ № 220299, виданого 02 липня 2015 року Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції (а.с.5), яка проживає з позивачем і знаходиться на її повному матеріальному утриманні.
Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини у січні 2018 року, відновлювати які не бажають, проживають окремо.
Спір про майно між сторонами відсутній.
Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Ураховуючи те, що фактично сімя розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, примирення між подружжям не можливе, суддя вважає необхідним шлюб розірвати.
Крім того, на даний час відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.
Відповідно до статті 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей (стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції).
Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Це положення відбите і в національному законодавстві. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Таким чином, системний аналіз норм законодавства дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Ураховуючи взаємний обовязок батьків утримувати дитину, реальні і розумні потреби дитини в її матеріальному забезпеченні на рівні, необхідному для її розвитку, а також те, що відповідач є працездатним, не обтяженим аліментними зобовязаннями, має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, яка, проживаючи з матірю, потребує такої допомоги, суддя вважає справедливим призначення до стягнення з відповідача аліментів на користь позивача в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня предявлення позивачем позову до суду.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суддя допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Судовий збір, сплачений позивачем, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає відшкодуванню їй за рахунок відповідача.
Керуючись ст.ст. 104, 112, 180-182, 183, 191 СК України, ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, принципом № 4 Декларації прав дитини дитині, ст. 27 Конвенції про права дитини, ст.ст. 4-10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 89, 133, 141, 178, 223, 229, 247, 259, 263-265, 268, 272-273, 280-284, 289, 354-355, 430 ЦПК України, суддя
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 22 серпня 2014 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1245, між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище «Холодна») та ОСОБА_2, - розірвати.
Після розірвання шлюбу позивачу присвоїти прізвище «Педашенко», відповідачу «Педашенко».
Стягувати з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса реєстрації: вул. Лісова, 5, с. Кованчик, Полтавський район, Полтавська область, РНОКПП невідомий, паспорт невідомий) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, РНОКПП невідомий, паспорт серії КО № 975153, виданий Октябрським РВ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області 18 вересня 2014 року) аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, 11 червня 2015 року, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 березня 2018 року та продовжувати до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 40 копійок.

Копію повного судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двом) днів з дня його складання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд міста Полтави протягом 30 (тридцяти) днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд міста Полтави.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про сторін:

1.Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, РНОКПП невідомий, паспорт серії КО № 975153, виданий Октябрським РВ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області 18 вересня 2014 року.

2.Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса реєстрації: вул. Лісова, 5, с. Кованчик, Полтавський район, Полтавська область, РНОКПП невідомий, паспорт невідомий.

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Н.В.Тімошенко