02.08.2018 234/9717/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Корнєєвої В.В.

при секретарі Харьковій Л.М.

за участю представника заявниці ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля цивільну справу за заявою представника заявниці адвоката ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, заінтересовані особи: Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Добропільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, про встановлення факту смерті в порядку статті 317 ЦПК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Добропільського міськрайонного суду Донецької області з Краматорського міського суду Донецької області згідно ухвали судді Краматорського міського суду Літовка В.В. від 03.07. 2018 року надійшла цивільна справа окремого провадження за заявою представника заявниці адвоката ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, заінтересована особа Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті в порядку статті 317 ЦПК України.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 31 липня 2018 року за зазначеною справою було відкрито провадження та залучено до участі в справі в якості заінтересованої особи Добропільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області.

В обґрунтування зазначеної заяви представник заявниці зазначив, що чоловік заявниці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_5. Представник заявниці зазначає, що звернувся до Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для того, щоб зареєструвати факт смерті ОСОБА_3, проте йому було відмовлено у проведенні державної реєстрації факту смерті зазначеної особи у зв'язку з тим, що надані для реєстрації документи не відповідають вимогам чинного законодавства України. Встановлення факту смерті необхідно заявниці для державної реєстрації смерті чоловіка та отримання відповідного свідоцтва про смерть, у зв'язку з чим представник заявниці просить встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця сел. Зуївка м. Харцизька Донецької області, громадянина України, місце реєстрації: АДРЕСА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в смт. Зуївка м. Харцизька Донецької області, Україна.

Представник заявниці адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву про встановлення факту смерті підтримав, просив її задовольнити та встановити факт смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 в сел. Зуївка м.Харцизьк Донецької області, Україна.

Представник заінтересованої особи Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, на електронну пошту суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що заперечень по даній справі не має (а.с. 36).

Представник заінтересованої особи Добропільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в судове засідання також не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без його участі, рішення просив винести на розсуд суду (а.с. 37).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, суду показала, що вона є донькою ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в смт. Зуївка м. Харцизька Донецької області. Свідок повідомила, що 05 січня 2018 року батька було поховано на кладовищі в зазначеному населеному пункті. ОСОБА_4 підтвердила, що вона особисто була присутньою на похороні батька та дійсно підтверджує факт того, що ОСОБА_3 помер та був захоронений в смт. Зуївка м. Харцизька Донецької області.

Суд, розглянувши справу у межах заявлених вимог, заслухавши заявницю, свідка, дослідивши письмові докази, представлені в обґрунтування заяви, вважає, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є представником ОСОБА_2 та діє на підставі договору про надання правової допомоги (ОСОБА_2) від 02.07.2018 року, укладеного між адвокатом ОСОБА_1 та клієнтом ОСОБА_2 та ордеру серії АА № 111265 від 02.07.2018 року (а.с. 29, 31-33).

В судовому засіданні встановлено, що заявниця по справі ОСОБА_2 є дружиною померлого ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1, виданого 27 серпня 1977 року Стожковською селищ радою м.Шахтарська Донецької області, відповідний актовий запис № 56 від 27 серпня 1977 року (а.с. 11).

Згідно свідоцтва про смерть, виданого Харцизьким міським відділом запису актів цивільного стану так званої ДНР 13 січня 2016 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у смт. Зуївка м. Харцизька Донецької області, актовий запис № 46 від 13.01.2016 року (а.с. 26).

Окрім показань свідка ОСОБА_4, факт смерті ОСОБА_3 підтверджується також копією лікарського свідоцтва про смерть № 7 від 05.01.2016 року (а.с. 12-13).

Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII (з наступними змінами та доповненнями) будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків.

Втім, згідно консультативного висновку «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» від 21 червня 1971 року Міжнародного суду ООН документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Суд приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має застосовуватися при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), проти Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі "Cyprus v. Turkey", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров'я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.

Як встановлено ч. 3 ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв'язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

Суд вважає за необхідне прийняти до уваги свідоцтво про смерть, лікарське свідоцтво про смерть № 7 від 05.01.2016 року, оскільки інформація, яка міститься в них, підтверджується іншими доказами по справі, які були дослідженні в судовому засіданні, а саме показаннями свідка ОСОБА_4, наданими в судовому засіданні.

Судом встановлено, що представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1 раніше звертався до Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, який своїм листом № 15.13-24-6170 від 26.06.2018 р. відмовив в державній реєстрації смерті ОСОБА_3, оскільки ним для підтвердження факту смерті було пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 27).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року, із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 ; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Судом встановлено, що ОСОБА_2 є дружиною померлого ОСОБА_3, а ОСОБА_1 є представником ОСОБА_2, що підтверджується відповідними документами, які містяться в матеріалах цивільної справи.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно абзацу другого ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року" Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. У порядку ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для державної реєстрації смерті чоловіка в органах державної реєстрації актів цивільного стану, отримання свідоцтва про смерть встановленого зразку та допомоги на поховання.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що заінтересовані особи Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Добропільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області не надали заперечень проти задоволення заяви про встановлення факту смерті, і заява не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення зазначеної заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_3, тому що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про смерть.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 293, 295, 317, 352, 354, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву представника заявниці адвоката ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, заінтересовані особи: Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Добропільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, про встановлення факту смерті в порядку статті 317 ЦПК України - задовольнити.

Встановити юридичний факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця сел. Зуївка м. Харцизька Донецької області, громадянина України, який на момент смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1, та який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у сел. Зуївка м. Харцизька Донецької області, Україна.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Вступну та резулятивну частини рішення було проголошено в судовому засіданні 02.08.2018 року, повний текст рішення суду виготовлено 02.08.2018 року.

Суддя В.В. Корнєєва

02.08.2018