Ухвала

Іменем України

16 липня 2018 року

місто Київ

справа № 227/1378/18

провадження № 61-39090ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач (заявник) - ОСОБА_4,

відповідачі: Державне підприємство «Добропіллявугілля» шахта «Білецька», Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК «Добропіллявугілля»

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 31 травня 2018 року у складі колегії суддів: Дундар І. О., Корчистої О. І., Краснощокової Н. С.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_4 до Державного підприємства «Добропіллявугілля» шахта «Білецька», Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК «Добропіллявугілля» про зміну формулювання дати звільнення за правилом частини третьої статті 40 КЗпП України, визнання наказів недійсними, виплату середнього заробітку за весь період вимушеного прогулу визнано неподаною та повернуто позивачу ОСОБА_4

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, зокрема, просила забезпечити позов.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 31 травня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову у цій цивільній справі відмовлено.

Ухвала апеляційного суду обґрунтовувалась тим, що предметом апеляційного розгляду є ухвала про повернення позовної заяви, тобто підстави для забезпечення позову на цій стадії процесу відсутні. При цьому, вимогам закону, зокрема статті 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову не відповідає.

У касаційній скарзі, поданій 21 червня 2018 року до Верховного Суду із застосування засобів поштового зв'язку, ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 31 травня 2018 року, визнати оскаржуване судове рішення незаконним та несправедливим, ухвалити рішення про забезпечення позову повністю, а також заявила інші клопотання, що не мають процесуального характеру та не відносяться до повноважень суду касаційної інстанції.

Аналіз змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення дає підстави для висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Оцінюючи доводи касаційної скарги Верховний Суд зробив висновки про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження у зв'язку з необґрунтованістю скарги, правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Заявник не зазначила серед доводів касаційної скарги в чому порушення апеляційного суду норм матеріального та процесуального права, доводи зводяться фактично до непогодження з таким ухваленим судовим рішенням.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: 1) Верховний Суд вже викладав в своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у відповідності з таким висновком; або 2) правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

За правилом частини п'ятої статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Оцінюючи ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 31 травня 2018 року на предмет законності та обґрунтованості, Верховний Суд зробив такі висновки.

За правилами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться цивільна справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій зі сторони відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому його виконанні.

Забезпечення позову, за своєю суттю, є застосуванням обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації у майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Верховний Суд врахував, що апеляційне провадження відкрито з перегляду ухвали суду першої інстанції про повернення позову, провадження у справі судом першої інстанції відкрито не було.

За правилами частини першої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред'явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Таким чином, на стадії перегляду апеляційним судом ухвали суду першої інстанції про повернення позовної заяви подання клопотання про забезпечення позову до апеляційного суду та його розгляду цим судом не передбачено.

У частині вимог касаційної скарги про постановлення Верховним Судом ухвали про забезпечення позову, то суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження обмежені правилами Глави 2 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України «Касаційне провадження».

Вирішення питання про забезпечення позову правилами зазначеної Глави ЦПК України не передбачене та до компетенції Верховного Суду не відноситься.

Відповідно до визначених процесуальним законом повноважень та функцій Верховний Суд здійснює перевірку рішень судів першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість вирішення процесуального питання забезпечення позову на цій стадії розгляду справи за поданим клопотанням позивача у справі.

Інші вимоги касаційної скарги не ґрунтуються на нормах та правилах процесуального закону, а тому не підлягають задоволенню.

За правилами частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Постановлене судове рішення, його зміст та обґрунтування, а також доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що розгляд цієї справи в суді касаційної інстанції не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки неправильного застосування норм права не встановлено.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому Верховний Суд вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 31 травня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Добропіллявугілля» шахта «Білицька», Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК «Добропіллявугілля» про зміну формулювання дати звільнення за частино третьою статті 40 КЗпП України, визнання наказів недійсними, виплату середнього заробітку за весь період вимушеного прогулу відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик