СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 6/759/704/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря судового засідання Бандури Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву Товарисвта з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» про видачу дубліката виконавчого листа,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 р. заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, просить суд поновити строк для пред'явлення виконавчого листа №2-3236 від 31.01.2011 виданого Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №014/2563/73/54838 від 25.04.2007 на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» в рахунок звернення стягнення на предмет застави та видати дублікат виконавчого листа №2-3236 від 31.01.2011 виданого Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №014/2563/73/54838 від 25.04.2007 на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» в рахунок звернення стягнення на предмет застави.

Заяву обгрунтовує, тим що Святошинським районним судом м. Києва видано 31.01.2011 виконавчий лист №2-3236, після чого ухвалою Святошинського районного суду м. Києва замінено стягнувача з ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» на ТОВ «Українська факторингова компанія» на підставі чого заявник отримав відповідь на запит, що Святошинським ВДВС м. Київ було винесено постанову №25779610 про відкриття виконавчого провадження відносно боржника, а 17.04.2015 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (без виконання), повторно виконавчий документ на виконання не надходив, тому на час звернення рішення суду не виконано. Заявник отримав від попереднього стягувача всі наявні процесуальні документи по справі, проте оригіналу виконавчого листа та постанови про повернення виконавчого документа стягнувачу серед них не було, а отже виконавчий документ було втрачено.

15.12.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Як встановлено п. 17.4 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Представник заявника в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заінтересована особа в судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у заяві докази у їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як передбачено п. 1 ч. 1. статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного сууд м. Києва від 14.12.2010 задовлено позовні вимоги ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» стягнено з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 104442 грн 53 коп., судовий збір по спарві у розмірі 1044 грн 43 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн 00 коп, а всього у розмірі 105606 грн 96 коп. та стягнено із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №014/2563/73/54838 від 25.04.2007 на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» в рахунок звернення стягнення на предмет застави.

Згідно відповіді від 31.05.2018 №36104/15.8-27 на запит, встановлено, що Святошинським ВДВС м. Київ було винесено постанову №25779610 про відкриття виконавчого провадження відносно боржника, а 17.04.2015 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до роз'яснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв'язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов'язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Таким чином, суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з обсягу долучених до заяви доказів, суд приходить до висновку що заявником не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили втрату виконавчого листа, оскільки надана представником заявника належним чином не оформлена, що викликає сумніви щодо її достовірності, інших доказів, які мали підтвердити втрату виконавчого листа представником при виконанні своїх службових обов'язків, до заяви не додано.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява про видачу дубліката виконавчого листа, є необґрунтованою та такою, яка не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами п 9, п. 17.4 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 3, 260, 261, , 354, 431 Цивільного процесуального кодексу України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Товарисвта з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» про видачу дубліката виконавчого листа.

Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: О.В. Ул'яновська