Справа № 182/6977/16-ц
Провадження № 2/0182/28/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.07.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

за участю секретаря судового засідання Снєгульської В.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, 53200, АДРЕСА_1)

відповідач ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, 53200, м Нікополь, дніпропетровська область, АДРЕСА_2)

третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3( ІПН НОМЕР_3, 53200, м. Нікополь, Дніпропетровська область, пров. Ізвилистий, буд. 32/1)

третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_4 ( 53213, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 54-а)

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадщину за законом після смерті батька.

Представник позивача ОСОБА_5 за довіреністю (а.с.112)

Представник відповідача ОСОБА_6 за довіреністю (а.с.106)

Заяви по суті справи.

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати заповіт від 31.03.2009 року, посвідчений від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий №366, недійсним та визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що ОСОБА_7 є його батьком та за життя йому належала 1/2 частина квартири 17 в будинку 227 в м. Нікополі Дніпропетровської області. Батько помер 31.12.2011 року. При зверненні до нотаріуса із заявою для прийняття спадщини йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину належної батькові квартири у звязку з наявністю заповіту на користь ОСОБА_2 Вважає, що заповіт слід визнати недійсним на підставі ч.1 статті 225 ЦК України, оскільки батько був хронічним алкоголіком, перебував на обліку у нарколога та страждав саркомою легенів, а тому на час посвідчення заповіту він не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг ними керувати. До того ж батько , будучи алкоголіком не міг так рівно та акуратно підписати заповіт. Батьком родом з Російської Федерації та основну частину своєї трудової діяльності провів у Сибіру, а тому не міг безпомилково писати українською мовою. Оскільки заповіт слід визнати недійсним, то він як єдиний спадкоємець за законом має право на отримання у спадщину 1/2 частину квартири 17 в будинку 227 в м. Нікополі.

Відповідач ОСОБА_2 надав заперечення проти позову та просить суд відмовити позивачу, оскільки позивачем не надано доказів, що підтверджують обставини того, що його батько ОСОБА_7 на момент складення заповіту перебував під впливом фізичного або психічного насильства і що він вчиняючи заповіт не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг ними керувати. (а.с.125-128)

Окрім того, відповідач подав заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності , оскільки про існування заповіту позивачу було відомо з 22.04.2014 року з відповіді нотаріуса про неможливість видати свідоцтво на частину квартири у звязку з наявністю заповіту (а.с.129-131)

Приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу надано письмові заперечення проти позову . В письмових поясненнях нотаріус зазначила, що 31.03.2009 року до неї особисто звернувся ОСОБА_7 з проханням посвідчити заповіт від його імені. В особистій бесіді з громадянином ОСОБА_7 нею була надана консультація щодо посвідчення заповіту. Було встановлено, що заповідач є абсолютно адекватною особою, розуміє свої дії, може особисто прочитати та підписати текст заповіту, який було складено на українській мові. ОСОБА_7 на момент вчинення заповіту не був визнаний судом недієздатним, сумнівів у його дієздатності у неї не викликало, тому ОСОБА_7 на власний розум призначив своїм спадкоємцем ОСОБА_2 (а.с.102)

Залучена у справі третя особа ОСОБА_3 подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі та надала суду пояснення, що ОСОБА_7 до дня смерті хоча і був прописаний за адресою АДРЕСА_4, однак проживав з нею в м. Нікополі, пров. Ізвилистий, 23/1. До 22.02.1994 року він працював, а у 1997 році у віці 55 років вийшов на пільгову пенсію, а також отримував пенсію із заробітної плати, яку отримував на півночі в Російській Федерації . Вони проживали разом та вели спільне господарство до дня його смерті. До частки квартири вона не має жодного відношення і на час вчинення заповіту він знаходився при здоровому розумі та радився з нею щодо вчинення цього заповіту. Починаючи з 2008 року вони разом з пенсії відкладали кошти на депозитний рахунок. ОСОБА_7 з 2010 року почав хворіти, боліла спина та ноги. Вони лікувались у різних лікарів, в тому числі в невропатолога. На ліки витрачали багато спільних коштів. Про те, що у ОСОБА_7 було ракове захворювання вони дізнались після його смерті при отриманні довідки про причини його смерті. За життя позивач ОСОБА_1В з батьком не спілкувався. З жінкою ОСОБА_8 був у розірваному шлюбі з 2000 року . З сімєю сестри ОСОБА_2 вона та ОСОБА_7 періодично спілкувались. 01.12.2011 року ОСОБА_7 помер. Про його смерть вона повідомила сестру та колишню дружину. На похоронах син ОСОБА_1 не був. Колишня дружина ОСОБА_1 була присутня на панахиді, при цьому вона не цікавилась причиною його смерті, ні про гроші , що витрачені на його поховання. На день похорон ОСОБА_7 їй вже було 82 роки і тому у похованні їй допомагала племінниця . За її допомогою вона у квітні 2013 року встановила ОСОБА_7 памятник. На отримані нею після смерті 1/2 частина від вкладу з депозиту відкритого на ОСОБА_7 вона покрила всі витрати по похованню, поминкам та встановленням памятнику.(а.с 232-233)

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 21.12.2016 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків(а.с.62)

Ухвалою суду 17.01.2017 року відкрито провадження у справі.

Судом вчинено запит до КП „НМБТІ щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_5 (а.с.67,71))

Судом витребувано копію спадкової справи , що зведена після смерті ОСОБА_7В.(а.с.68,73-99)

Судом задоволено клопотання позивача про виклик свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 (а.с.136-137)

Судом задоволено клопотання позивача та вчинено запит до Нікопольського відділу поліції щодо отримання копії ОСОБА_15 дослідження трупу ОСОБА_7 (а.с.144,145)

Ухвалою суду від 17.08.2018 року у справі залучено у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо позову ОСОБА_3 (а.с.209)

Ухвалою суду задоволено клопотання позивача витребувана у Комунального закладу „Дніпропетровський наркологічний диспансер ДОР Диспансерне відділення №2 копія картки хворого ОСОБА_7 (а.с.210)

Ухвалою суду від 17.08.2018 року зобовязано приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_4 надати на адресу суду заірену належним чином копію нотаріальної справи щодо посвідчення заповіту (а.с.211)

Ухвалою суду від 19.10.2017 року по справі призначено судово-психіатричну експертизу (а.с.243-244) та зупинено провадження по справі.

05.06.2018 року по справі поновлено провадження (а.с.19 том 2).

Інших заяв та клопотань учасниками справи суду не подавалось.

Позивач та його представник в судовому засіданні 17.08.2017 року на позовних вимогах наполягають та просять суд позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 17.08.2018 року проти позову заперечував та просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання 26.07.2018 року зявився представник відповідача, позивач та його представник в судове засідання не зявились, причини неявки суду не відомі, повідомлялись належним чином про дату, час та місце судового засідання (а.с. 42,43 том 2). Неявка учасника справи або його представника відповідно до п.1 ч.3 статті 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Інші учасники подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача в судовому засіданні просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову за недоведеністю та за спливом строку позовної давності.

Судом встановлено.

31.12.2011 року помер ОСОБА_7 (а.с. 12).

За життя йому належала на праві власності 1/2 частина квартири 17 в м. Нікополі по вулиці Шевченко, буд. 227 (а.с.71)

За свого життя ОСОБА_7 вчинив заповіт на користь ОСОБА_2 , якому заповів 1/2 частину квартири 17 в м. Нікополі по вулиці Шевченко, буд. 227 (а.с.225)

Із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулись ОСОБА_2 19.03.2012 року, ОСОБА_3 17.04.2012 року, ОСОБА_1 19.04.2013 року (а.с.77, зворот 77, 84)

19.04.2013 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_7 на грошові вклади в ПАТ „Ощадбанк (а.с.94)

22.04.2013 року нотаріусом розяснено ОСОБА_1 про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину квартири АДРЕСА_6, оскільки наявний заповіт від 31.03.2009 року на користь ОСОБА_2 (а.с.97)

ОСОБА_7 перебував у шлюбі з ОСОБА_8 з 30.04.1967 року по 11.07.2000 року (а.с.86, 227)

Позивач ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_7 (а.с.86 зворот).

ОСОБА_2. є племінником померлого ОСОБА_21

ОСОБА_3 до дня смерті ОСОБА_7 проживала з ним разом за адресою м.Нікополь , пров. Ізвилистий, буд. 23/1, вела спільне господарство. ОСОБА_3 займалась похованням ОСОБА_7 (а.с.235-240)

Судом також встановлено, що ОСОБА_7 перебував на наркологічному обліку в КЗ „Дніпропетровський наркологічний диспансер Дніпропетровської обласної ради з діагнозом „Психічні та повідкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності. Диспансерний нагляд припинено в 1999 році у звязку з покращенням (а.с.222)

Згідно довідки міжрайонного наркологічного диспансера від 05.04.2001 року № 1401 про те, що в січні 2000 року ОСОБА_7 направлявся на примусове лікування в умовах закритого стаціонара в ЛПО МК ПНС з 11.05.2000 по 11.07.2000 р., однак ОСОБА_7 до нарколога не зявився (а.с.45)

В копії медкарти ОСОБА_7 (а.с.16-44) з 2002 року мають записи про те, що він зловживання алкоголем заперечує, залежності до нього не викликає, веде тверезий спосіб життя. Останні раз оглядався дільничим лікарем-наркологом 26.05.2005 року: «пришел по вызову, трезв, адекватен, жалоб нет, ведет трезвий образ жизни. Диагноз: «Психологические и поведенческие розлады, вследствие употребления алкоголя, синдром зависимости. Полная ремиссия». Решением ВКК подлежит снятию с диспанчерного учета.»

Інших відомостей щодо стану здоровя та залежності від алкоголю ОСОБА_7 учасниками справи суду не надано.

Свідчення свідків ОСОБА_16, ОСОБА_15,ОСОБА_14, ОСОБА_19, ОСОБА_22,ОСОБА_13,ОСОБА_11ОСОБА_23ОСОБА_18ОСОБА_17, ОСОБА_8 щодо сімейного життя ОСОБА_7 та ОСОБА_8, щодо зловживання алкоголем ОСОБА_7 під час проживання з ОСОБА_8 та після розірвання шлюбу, щодо його агресивної поведінки відносно колишньої дружини не містять інформацію щодо предмету спору, а тому до уваги не було судом взято.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта№4 від 29.03.2018 року зазначено, що визначити психічний стан та вирішити експертні питання стосовно ОСОБА_7 в період часу, що цікавить суд, тобто на момент складання й підписання заповіту 31.03.2009 року, не можливо. (а.с.13-15)

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.2 статті 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно із ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що заповіт відповідає вимогам закону щодо його форми та змісту, викладений у вигляді письмового документу, підписаний безпосередньо заповідачем у присутності нотаріуса, посвідчений нотаріусом, який перевірив дієздатність заповідача і з'ясував його дійсну волю щодо розпорядження майном на випадок його смерті. Нотаріусом дотримано порядок посвідчення заповіту. Доводи позивача, щодо відсутності волевиявлення спадкодавця ОСОБА_7 на момент вчинення оспорюваного правочину не підтверджується жодними доказами дослідженими судом в судовому засіданні.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено заявлених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 дізнався про навність заповіту 22.04.2013 року , а з позовними вимогами позивач звернувся до суду лише 16.12.2016 року, тобто після спливу трьох років, тобто з пропуском строку на звернення з цим позов до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відмова у позові за пропуском строку позовної давності можлива тоді, коли порушене право підлягає захисту, але пропущено строк позовної давності і підстави для його поновлення відсутні.

Судом дійсно встановлено, що позивачем пропущено строк для звернення з цим позовом до суду, однак суд приходить до висновку, що позивачу слід відмовити у задоволенні позовних вимог саме з підстав недоведеності що заповіт від 31.03.2009 року був вчинений ОСОБА_7 без його волевиявлення та не усвідомлюючи своїх дій.

Керуючись ст. ст. 225, 1257 ЦК України, ст.ст. 10-12, 76-81, 83, 89, 258, 263-265, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг) протягом 30 днів з дня його повного складення через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 03.08.2018 року.

Суддя: ОСОБА_24