Ухвала

15 липня 2018 року

місто Київ

справа № 2-3530/10

провадження № 61-39113ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 21 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 13 листопада 2017 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Корецької ОксаниМиколаївни з вимогою про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Полтавський Турбомеханічний завод»,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23 червня 2018 року звернувся із застосуванням засобів поштового зв'язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на зазначені судові рішення.

У поданій касаційній скарзі заявник просить поновити строк на її подання, обґрунтовуючи це тим, що за правилами статті 390 ЦПК України встановлено тридцятиденний строк для подання касаційної скарги на судове рішення з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Заявник зазначає, копію оскаржуваної ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 13 листопада 2017 року ним отримано 25 травня 2018 року під розпис у матеріалах справи у Київському районному суді м. Полтави.

Даючи оцінку доводам клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, Верховний Суд застосовує норми підпункту 14 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII (далі - ЦПК України), що набрав чинності 15 грудня 2017 року), відповідно до якого судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За правилами частини першої статті 325 ЦПК України (в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-IV, далі - ЦПК 2004 року) касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Враховуючи, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена 13 листопада 2017 року, тобто до набрання чинності ЦПК України 2017 року, строк на касаційне оскарження судового рішення складає 20 днів.

Заявником не надано доказів, що він звертався із заявою про видачу копії оскаржуваної ухвали апеляційного суду, на яку не отримано відповіді.

З огляду на наведене, Верховний Суд вважає причини пропуску строку подання касаційної скарги, зазначені в клопотанні, необґрунтованими та неповажними, тому заявнику необхідно навести та подати докази поважності причин пропуску процесуального строку.

Суд виходить з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними, зокрема у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об'єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали скаржникові своєчасному зверненню з такою скаргою.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності. Тому, заявнику необхідно надати докази поважності пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень.

За правилом пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги, зокрема додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При цьому у частині першій статті 136 ЦПК України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд відстрочити сплату судового збору посилаючись на скрутне матеріальне становище, а також на те, що на його утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей.

Верховний Суд не встановив підстав для відстрочення ОСОБА_1 сплати судового збору, оскільки ним не надано будь-яких доказів на підтвердження й обґрунтування неможливості сплати судового збору, а також того, що встановлений законом розмір судового збору є непосильним для нього.

За таких обставин Верховний Суд відмовляє ОСОБА_1 у відстроченні сплати судового збору, оскільки безпідставне відстрочення сплати судового збору є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом, клопотання задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 1 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1762, 00 грн.

Враховуючи викладене, заявник за подання касаційної скарги має сплатити 352, 40 грн судового збору. Зазначене відповідає усталеній практиці Верховного Суду, зокрема, такі правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15 та у постанові Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року

у справі № 752/7347/16-ц.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/ Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Крім того, у порушення вимог пункту 1 частини другої статті 392 ЦПК заявником у касаційній скарзі невірно зазначено найменування суду, до якого подано касаційну скаргу.

Відповідно до пункту 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду від 30 листопада 2017 року № 2 початком роботи Верховного Суду визначено 15 грудня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У пункті 1 частини другої статті 36 Глави 5 «Верховний Суд» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що Верховний Суд здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції, а у випадках, визначених процесуальним законом, - як суд першої або апеляційної інстанції, в порядку, встановленому процесуальним законом.

За правилами, встановленими частиною першою статті 391 ЦПК України, касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Проте, заявником у порушення зазначених правил 23 червня 2018 року адресовано касаційну скаргу до Верховного Суду України.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 21 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 13 листопада 2017 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Корецької Оксани Миколаївни та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Полтавський Турбомеханічний завод», залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк до 15 серпня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний