Ухвала

Іменем України

30 липня 2018 року

м. Київ

справа № 690/89/18

провадження № 61-38951 ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), СинельниковаЄ. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Черкаської області у складі колегії суддів: Василенко Л. І., Карпенко О. В., Нерушак Л. В., від 13 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за затримку у її виплаті та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Ватутінського міського суду Черкаської області із позовом до публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» (далі - ПАТ «Черкасиобленерго») про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за затримку у її виплаті та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Ватутінського міського суду Черкаської області від 04 квітня 2018 року відкрито провадження у цій справі.

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що позовна заява відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України, спір підсудний Ватутінському міському суду Черкаської області, підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження у справі не вбачається.

Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 13 червня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Черкасиобленерго» задоволено частково, ухвалу суду першої інстанції скасовано, справу передано за підсудністю до Звенигородського районного суду Черкаської області.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що зареєстроване місце проживання позивача, який обрав альтернативне правило підсудності, не належить до територіальної юрисдикції Ватутінського міського суду Черкаської області, а тому дійшов висновку про непідсудність спору цьому суду.

У липні 2018 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга ОСОБА_4 мотивована тим, що він проживає у м. Ватутіне, а за адресою реєстрації, а саме у с. Юрківка Звенигородського району Черкаської області, не проживає, а тому суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про непідсудність справи Ватутінському міському суду Черкаської області, оскільки позов був пред'явлений за його місцем проживання.

Також ОСОБА_4 подав заяву про звільнення від сплати судового збору.

Частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Заява про звільнення від сплати судового збору підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником доводи вказують на скрутний майновий стан сторони.

Разом із цим, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно з частиною другою статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Виняток з даного правила становить альтернативна підсудність (стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність (стаття 30 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Дана стаття встановлює випадки альтернативної підсудності, за якої позов за вибором позивача може бути пред'явлений в одному з двох і більше судів.

Аналіз вказаної норми свідчить про те, що позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтись також за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Установивши, щозареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача, який обрав альтернативне правило підсудності, є: АДРЕСА_1 у с. Юрківка Звенигородського району Черкаської області, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що зареєстроване місце проживання позивача не належить до територіальної юрисдикції Ватутінського міського суду Черкаської області, а тому справа непідсудна цьому суду, а підсудна Звенигородському районному суду Черкаської області.

При цьому, суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що акти, додані ОСОБА_4 до заяв про підтвердження факту проживання у м. Ватутіне, видані депутатом Ватутінської міської ради Черкаської області та виконавчим комітетом Юрківської сільської радиЗвенигородського району Черкаської області, не відносять даний спір до підсудності Ватутінського міського суду Черкаської області, оскільки не входить до перелікудокументів, установлених Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», до яких відноситься відомості про місце проживання особи.

Судом апеляційної інстанції правильно застосовано положення статей 27, 28 ЦПК України, а також положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Доводи касаційної скарги про підсудність справи Ватутінському міському суду Черкаської області правильність висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування, тому наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

Керуючись статтею 390, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від сплати судового зборуза подання касаційної скарги.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Черкаської області від 13 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за затримку у її виплаті та відшкодування моральної шкоди.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта