Ухвала

23 липня 2018 року

м. Київ

справа № 607/5246/17

провадження № 61-39765 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міскрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Тернопільської області від 19 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення, усунення перешкод у користуванні автомобілем шляхом зобов'язання надати автомобіль,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міскрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня

2018 року та постанову Апеляційного суду Тернопільської області від 19 червня

2018 року.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявником не сплачено судовий збір за подання касаційної скарги.

До касаційної скарги ОСОБА_1 додав клопотання про відстрочення сплати судового збору, обгрунтоване тим, що його майновий стан не дозволяє сплатити судовий збір у повному обсязі, оскільки він є пенсіонером, інвалідом третьої групи та малозабезпеченою особою, що підтверджується наказом про надання безоплатної правової допомоги. На підтвердження указаних обставин ОСОБА_1 не надав жодних доказів, посилаючись на те, що вони знаходяться в матеріалах справи.

Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України, суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Пунктом 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що право суду на відстрочення, розстрочення, або звільнення від сплати судового збору залежить від конкретний умов, зокрема, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору, вважаю, що воно не підлягає задоволенню, оскільки заявником не надано жодних доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору. Указані заявником обставини (те, що він є пенсіонером, інвалідом третьої групи та згідно наказу про надання безоплатної правової допомоги є малозабезпечуваною особою) не свідчать, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків його річного доходу за попередній календарний рік. Крім того, Верховним Судом не вирішувалось питання про наявність підстав для витребування матеріалів цивільної справи, а тому перевірити наявність указаних заявником доказів в матеріалах справи неможливо.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Ураховуючи, що у прохальній частині касаційної скарги ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міскрайонного суду Тернопільської області від

03 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Тернопільської області від

19 червня 2018 року у повному обсязі, а тому розмір судового збору, який підлягає до сплати за подання касаційної скарги, повинен обраховуватись з урахуванням всіх заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України

«Про судовий збір», у редакції, що була чинною на момент подання позовної заяви, за подання до суду фізичною позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 640,00 грн.

Ураховуючи, що звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 заявляв дві вимоги немайнового характеру - усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення та усунення перешкод у користування автомобілем шляхом зобов'язання надати автомобіль, в касаційному порядку судові рішення оскаржуються у повному обсязі, а тому судовий збір за подання касаційної скарги у даній справі становить

2 560,00 грн (640,00*2*200%),

Судовий збір повинен бути перераховано або внесено на наступні реквізити: одержувач УК у Печерськ. р-ні/Печерськ. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції або надати докази на підтвердження звільнення від його сплати.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 136, 185, 392, 393 ЦПК України, статтею 8 Закону України «Про судовий збір»,

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міскрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Тернопільської області від 19 червня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 31 серпня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик