Дата документу Справа №
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 321/1564/16

Провадження №22-ц/778/1332/18

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Подліянової Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Евальд Д.Д.,

учасники справи:

державний виконавець Михайлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Рижков Андрій Іванович,

апелянт (боржник) - ОСОБА_2,

представник апелянта -ОСОБА_3,

заінтересовані особи (стягувачі) - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 23 травня 2017 року в складі судді Степаненко Ю.А. у справі за поданням державного виконавця Михайлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Рижкова Андрія Івановича про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2016 року державний виконавець Михайлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Рижков А.І. звернувся до суду з поданням про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_2.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у ВДВС Михайлівського РУЮ перебуває зведене виконавче провадження № 42631094 про стягнення з ОСОБА_2 на користь групи стягувачів боргу на загальну суму 714 187,29 грн. Оскільки в наданий боржнику строк для самостійного виконання зобов'язання не виконано, державним виконавцем розпочато примусове виконання.

14.07.2015 р. під час проведення виконавчих дій державним виконавцем було виявлено, описано та накладено арешт на майно, яке малось в житловому будинку та на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 Загальна вартість описаного та арештованого майна за попередньою оцінкою склала 67 725,00 грн., що було передано на відповідальне зберігання боржнику ОСОБА_2 Крім описаного й арештованого 14.07.2015 року майна, було встановлено, що боржник фактично володіє нерухомим майном, а саме: будівля олійниці, загальною площею 533,84 кв.м., зерносховища, загальною площею 90 кв.м. та розташоване за адресою: АДРЕСА_2, яке не зареєстровано за ним в установленому порядку згідно чинного законодавства.

З огляду на викладене встановлено, що попередня вартість описаного й арештованого 14.07.2015 року майна склала 67725,00 грн., тоді як загальна сума боргу складає 714187,29 грн., що говорить про однозначну недостатність майна для погашення суми боргу перед стягувачами.

У зв'язку з чим державний виконавець просить суд надати дозвіл державним виконавцям Михайлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2, право власності на яке не зареєстровано за боржником в установленому законом порядку, а саме:

-будівлю олійниці, загальною площею 533,84 кв.м.;

- зерносховище, загальною площею 90 кв.м.,

розташовані за адресою: АДРЕСА_2 - шляхом виготовлення технічної документації на вказане нерухоме майно, звернення до реєстраційної служби з метою отримання витягу про право власності на нерухоме майно та проведення інших необхідних дій спрямованих на примусове виконання рішень суду.

Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 23 листопада 2016 року в задоволенні подання відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22 березня 2017 року вищезазначену ухвалу суду скасовано, справу передано до суду першої інстанції на повторний розгляд.

Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 06 квітня 2017 року справу передано за підсудністю до Василівського районного суду Запорізької області.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 23 травня 2017 року подання задоволено.

Надано дозвіл Михайлівському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на звернення стягнення на нерухоме майно боржника - ОСОБА_2, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, а саме, на:

-будівлю олійниці, загальною площею 533,84 кв.м.;

- зерносховище, загальною площею 90 кв.м.,

що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 - шляхом виготовлення технічної документації на вказане нерухоме майно, звернення до реєстраційної служби з метою отримання витягу про право власності на нерухоме майно та проведення інших необхідних дій, спрямованих на примусове виконання зведеного виконавчого провадження № 42631094.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив ухвалу суду скасувати та прийняти постанову про залишення без задоволення подання державного виконавця.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 30.03.2007 року та з рішення виконавчого комітету Михайлівської селищної ради № 423 від 24.11.2011 року вбачається, що будівля зерносховища та будівля олійниці перестали існувати ще в 2007 році, а замість них з'явився незавершений будівництвом магазин промислово-господарчих товарів.

Від стягувача ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін. У відзиві зазначає, що ОСОБА_2 навмисно не зареєстрував право власності на фактично існуючий об'єкт нерухомості з метою невиконання взятих на себе зобов'язань. Доводи апеляційної скарги є надуманими та не базуються на нормах матеріального та процесуального права, а суд першої інстанції прийняв судове рішення, яке ґрунтується на нормах закону (т.2, а.с. 143-144).

Від державного виконавця Рижкова А.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін. У відзиві зазначає наступне. Суд перевірив наявність будівлі зерносховища та олійниці, так як до суду було надано фотографії зазначеної будівлі та акт державного виконавця від 03.05.2017 року про те, що зазначена будівля фактично перебуває за вказаною адресою, тривалий час не використовується. Крім цього, 14.01.2015 року від стягувачів ОСОБА_6, ОСОБА_7 надійшла заява, відповідно до якої вони повідомили про належність боржнику будівельного матеріалу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2. 02.02.2015 року державним виконавцем встановлено, що вказані у заяві будівельні матеріали за зазначеною адресою відсутні, іншого рухомого майна не виявлено, а знаходиться нерухомість, яка за ОСОБА_2 у встановленому законом порядку не зареєстрована. Також зазначає, що, якщо у боржника відсутнє право власності на незавершене будівництво магазину, так як воно було скасовано рішенням суду апеляційної інстанції, то в нього залишилося право власності саме на будівлю олійниці, яке не оскаржувалося та не було скасовано (т.2 а.с. 147-167).

Стягувачі: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_6 до суду апеляційної інстанції не з'явилися, повідомлені про місце та час розгляду справи згідно до вимог ст..ст.128,130 ЦПК України (т.2 а.с.216- 220).

Від ОСОБА_8 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності ( т.2 а.с.221).

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Суд першої інстанції, задовольняючи подання державного виконавця виходив з того, що документально підтверджено, що боржником ОСОБА_2 22.10.2004 року придбано будівлю олійниці, загальною площею 533,84 кв. м., зерносховища, загальною площею 90 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 за рішенням суду, яке є чинним.

Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду.

Встановлено, що на виконанні у Михайлівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває зведене виконавче провадження № 42631094 про стягнення з ОСОБА_2 на користь групи стягувачів боргу на загальну суму 714 187,29 грн.

22.10.2004 року між Василівською МДПІ Запорізької області та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого, Василівська МДПІ Запорізької області продала, а ОСОБА_2 купив майно, яке знаходилося в податковій заставі, а саме: будівлю олійниці, загальною площею 533,84 кв.м. та зерносховище, загальною площею 90 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_2 Власником активів є ТОВ «Михайлівський завод продтоварів» на підставі Свідоцтва про право власності НОМЕР_1 от 05.07.2004р. ( т.1, а.с.47).

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 29.12.2004 року (справа № 2-2777) зазначений Договір визнано дійсним та визнано за ОСОБА_2 право власності на будівлю олійниці, загальною площею 533,84 кв.м. та зерносховище, загальною площею 90 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_2 28.01.2005 року рішення набрало законної сили (т.1, а.с.48-50).

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 30.03.2007 року (справа № 2-429/2007) визнано право власності за ОСОБА_2 на незавершений будівництвом магазин промислово-господарчих товарів по АДРЕСА_2 Михайлівського району Запорізька область (т.1, а.с.55-56).

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 12.10.2011 року, яке набрало законної сили, рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 30.03.2007 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову (т.1, а.с.57-61).

Рішенням виконавчого комітету Михайлівської селищної ради №423 від 24.11.2011 року було змінено номер об'єкту незавершеного будівництвом магазину промислово-господарчих товарів по АДРЕСА_2 на №112 (т.1, а.с.51).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об'єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з'ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ст. 377 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення ухвали суду), питання про звернення стягнення на належні боржнику від інших осіб грошові кошти, що знаходяться на рахунках цих осіб в установах банків та інших фінансових установах, а також про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом .

Згідно зі ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

За ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до інформації з Державного реєстру (далі - Державний реєстр) речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, відомості за адресою: АДРЕСА_2 - відсутні (т.2, а.с. 179).

Відповідно до інформації з Державного реєстру, за адресою: АДРЕСА_2 Запорізька обл. знаходиться об'єкт нерухомого майна, а саме, незавершений будівництвом магазин промислово-господарчих товарів (готовність - 60%). Відомості щодо розташування об'єкту «будівля олійниці та зерносховища» за зазначеною адресою відсутні ( т.2 а.с.181).

Згідно деталізованої інформації з Державного реєстру, 05.07.2004 року до зазначеного Державного реєстру внесено запис про те, що будівлі та споруди Михайлівського заводу продтоварів належать на праві власності Михайлівській райдержадміністрації Запорізької області на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1.

02.02.2005 вищезазначений запис змінено на підставі відчуження долі та внесено запис про те, що вказані будівлі та споруди належать ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 29.12.2004 року, № 2-2777. 18.04.2007 року зазначений запис змінено у зв'язку зі знищенням об'єкту (т.2 а.с. 180-191).

В матеріалах справах міститься супровідний лист КП «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» № 924 від 05.10.2016 року, направлений начальнику Михайлівського РВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, разом з яким направлено копію технічної документації на об'єкт нерухомості «Незавершений будівництвом магазин промислово-господарчих товарів», що розташований за адресою: АДРЕСА_2, Михайлівського району, Запорізької області, в якій зазначено, що за вказаною адресою знаходиться незавершене будівництво магазину промислово-господарчих товарів (т. 1, а.с. 52-53).

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Таким чином, при задоволенні подання державного виконавця, судом першої інстанції не було досліджено всі наявні докази у справі, та не було з'ясовано та перевірено чи існує спірне майно на яке звернуто стягнення.

З огляду на зазначене, судом першої інстанції допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення для розгляду подання.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції обмежився констатацією належності боржнику на праві власності нерухомого майна, право власності на яке не зареєстровано за останнім у встановленому законом порядку.

Проте обставини існування зазначеного майна, судом не з'ясовувалися, а відтак й докази з цього приводу не досліджувалися.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 23 травня 2017 року в цій справі скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 серпня 2018 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

Г.С. Подліянова