Справа № 504/476/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2018 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Жовтан П.В.,

за участю секретаря Сокурцової Т.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Доброслав Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третьої особи ОСОБА_6, про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулась до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що їх з відповідачем сімейне життя не склалося та вони фактично припинили шлюбні стосунки через постійні сварки, повязані із особистими борговими зобовязаннями ОСОБА_5, погляди на життя виявилися несумісними, спільного господарства вони не ведуть, а сімя існує формально.

За період шлюбу сторони набули спільне майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована на імя ОСОБА_5; будинок №24а по вулиці Степова в селі Вапнярка Комінтернівського району Одеської області, зареєстрований на ім'я ОСОБА_5, та земельну ділянку №24а по вулиці Степова в селі Вапнярка Лиманського (Комінтернівського) району Одеської області, кадастровий №:03:001:0017 площею 0,0735 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зареєстрована на ім'я ОСОБА_5.

Позивач просить суд розділити спільне майно наступним чином: їй виділити у власність житловий будинок та земельну ділянку, а відповідачу квартиру. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їх з відповідачем частки у спільному сумісному майні є рівними. Ринкова вартість будинку та земельної ділянки становить 940098,00 (девятсот сорок тисяч девяносто вісім) гривень, а вартість квартири 938416,00 (девятсот тридцять вісім тисяч чотириста шістнадцять) гривень. Оскільки ринкова вартість будинку із земельною ділянкою та квартири є рівними, то вона вважає можливим саме такий поділ спільного майна подружжя.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 ОСОБА_2 позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував щодо їх задоволення.

Ухвалою суду від 03.04.2018 року до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог залучений ОСОБА_6, який є кредитором відповідача на підставі рішення Суворовського районного суду міста ОСОБА_2 від 20.01.2016 року за № 523/15035/15-ц про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 грошових коштів в розмірі 6 159 081,90 гривень.

Представник третьої особи ОСОБА_6 ОСОБА_3 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала та зазначила, що вартість житлового будинку, який є предметом поділу, є більшою, а ніж та, яка зазначена позивачем. При цьому, проти вартості спірної квартири та спірної земельної ділянки представник третьої особи не заперечувала та погодилась із ними. Під час виступу у судових дебатах представник третьої особи також зазначила, що позов не підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позовні вимоги і спірні правовідносини мають бути вирішені між сторонами в позасудовому порядку. До того ж представник третьої особи вказала, що на момент ухвалення рішення сплив шестимісячний місячний строк чинності оцінки спірних обєктів нерухомості, а тому така оцінка не може бути прийнята судом до уваги. Інших доводів по суті справи представником третьої особи не заявлено, письмових пояснень третьої особи по суті справи суду не надано.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 10.11.1995 року між ОСОБА_5 (дівоче прізвище Мухамедьярова) ОСОБА_7 та ОСОБА_5, був укладений шлюб, зареєстрований у відділі записів актів цивільного стану сектору Ботаніка Кишинів 10.11.1995 року, актовий запис № 1152 (а.с.51, 52).

Спільне життя у сторін по справі не склалось, у них почали виникати сильні суперечки та розбіжності у поглядах на життя, що призвело до того, що сімя, фактично розпалась. Однією із причин припинення шлюбних відносин стали ті обставини, що відповідач ОСОБА_5, самостійно, без згоди своєї дружини, отримував у борг дуже значні суми грошових коштів від різних фізичних осіб. Витрачав позичені грошові кошти на власні потреби, що підтверджуються заочним рішенням Суворовського районного суду міста ОСОБА_2 від 20.01.2016 року по справі №523/15035/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 06.04.2017 року, за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики. Вказаним рішенням суду позовна заява ОСОБА_6 була задоволена у повному обсязі стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суму боргу в розмірі 5 737 971,50 гривень, 415 020,40 гривень 36% за прострочення виконання зобовязання, стягнуто понесені судові витрати в сумі 6 090,00 гривень, а всього стягнуто 6 159 081,90 гривень. При цьому, ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 06.04.2017р. встановлено, що грошові кошти, позичені ОСОБА_5 не були використані в інтересах сімї, а тому є його особистим зобовязанням (а.с.5, 6-8)

Сторони спільного життя та спільного господарства вже не ведуть. ОСОБА_5 проживає окремо в квартирі АДРЕСА_2, а ОСОБА_4 із дітьми та онуками фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 (Комінтернівського) району Одеської області.

Всі вищевикладені фактичні обставини справи не оспорювались та визнаються сторонами, а тому доказування не потребують.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У теперішній час примирення між сторонами неможливе.

Неповнолітніх дітей у сторін від шлюбу немає.

Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно ч.3 ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення для справи.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Окрім вимоги про розірвання шлюбу, також підлягає задоволенню і позовна вимога про поділ спільного майна подружжя з огляду на наступне.

За період шлюбу сторони по справі набули спільне нерухоме майно, яке є предметом даного спору, а саме:

-квартиру АДРЕСА_3, яка зареєстрована на імя ОСОБА_5.

Право власності на вищевказану квартиру виникло на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 17.09.2004 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_8, посвідченого ОСОБА_9, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 9623.

Право власності було зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 20.09.2004 року, що підтверджується відповідним штампом на договорі купівлі-продажу, а також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №86676519 від 10.05.2017 року (а.с.9, 10-11).

-будинок №24а по вулиці Степова в селі Вапнярка Комінтернівського району Одеської області, зареєстрований на ім'я ОСОБА_5.

Право власності на вказаний будинок виникло на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 22.12.2005 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_10, посвідченого ОСОБА_11, приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за №1281.

Право власності було зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 24.01.2006 року, що підтверджується відповідним штампом на договорі купівлі-продажу, а також інформаційною довідкою №86675539 від 10.05.2017 року (а.с.12, 13-14).

-земельну ділянку, №24а по вулиці Степова в селі Вапнярка Комінтернівського району Одеської області, кадастровий №:03:001:0017 площею 0,0735 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зареєстрована на ім'я ОСОБА_5.

Право власності на вказану земельну ділянку виникло на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №8635201, виданого 29.08.2013 року реєстраційною службою Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області (а.с.15).

Вищевказане майно було придбано за рахунок грошових коштів подружжя.

Однак, згоди про поділ спільного нерухомого майна, сторонами досягнуто не було, а тому позивач змушена була звернутись до суду із даним позовом.

Згідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 ст.69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як вбачається із звітів про оцінку майна від 25 січня 2018 року, виконаних СОД СПД ФОП ОСОБА_12, вартість будинку № 24а по вулиці Степова в селі Вапнярка Комінтернівського району Одеської області становить 679 760 (шістсот сімдесят девять тисяч сімсот шістдесят) гривень 00 копійок, а вартість квартири АДРЕСА_3 становить 938 416 (девятсот тридцять вісім тисяч чотириста шістнадцять) гривень 00 копійок (а.с.16-24, 34-42).

Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки загальною площею 0,0735 га, кадастровий номер :03:001:0017 за адресою Одеська область, Комінтернівський район, село Вапнярка, вулиця Степова, земельна ділянка 24а, яка була проведена 25.01.2018 року, вартість даної земельної ділянки становить 260 338 (двісті шістдесят тисяч триста тридцять вісім гривень) 00 копійок. (а.с.25-33).

Суд критично ставиться до посилання представника третьої особи ОСОБА_3 на те, що вартість спірного житлового будинку, встановлена оцінювачем ОСОБА_12, є насправді більшою, оскільки представником третьої особи не було надано суду жодного доказу того, що звіт про ринкову вартість спірного житлового будинку, виготовлений професійним оцінювачем ОСОБА_12 (кваліфікаційне свідоцтво №4081 від 24.12.2005 року), включеним до Державного реєстру оцінювачів та субєктів оціночної діяльності) свідоцтво №88 від 25.04.2017 року (а.с.24), не відповідає вимогам Закону або суперечить доказам, наявним в матеріалах справи. Надані представником роздруківки оголошень про продаж будинків на інтернет-порталі OLX.UA не можуть бути такими доказами, оскільки вони були відібрані представником в порушення порівняльного методу визначення вартості обєкта оцінки, яким користувався оцінювач СОД СПД ФОП ОСОБА_12. Даний метод передбачає використання вартості як дорожчих так і дешевших обєктів для того, щоб встановити середню ринкову вартість спірного обєкту нерухомості. Саме таким методом користувався і оцінювач ОСОБА_12, а тому у суду відсутні підстави вважати звіт про ринкову вартість спірного житлового будинку таким, що суперечить вимогам законодавства або матеріалам справи.

Частиною 1 ст.12 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Пунктами 15 та 16 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМУ №1440 від 10.09.2003 року, методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об'єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно. Визначення ринкової вартості об'єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об'єкта оцінки.

Відповідно до п.п.47-49 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМУ №1440 від 10.09.2003 року, порівняльний підхід ґрунтується на врахуванні принципів заміщення та попиту і пропонування. Порівняльний підхід передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об'єктами порівняння та об'єктом оцінки. Для визначення ринкової вартості об'єкта оцінки у матеріальній формі із застосуванням порівняльного підходу інформація про подібне майно повинна відповідати таким критеріям: умови угод купівлі-продажу або умови пропонування щодо укладення таких угод не відрізняються від умов, які відповідають вимогам, що висуваються для визначення ринкової вартості; продаж подібного майна відбувся з дотриманням типових умов оплати; умови на ринку подібного майна, що визначали формування цін продажу або пропонування, на дату оцінки істотно не змінилися або зміни, які відбулися, можуть бути враховані. Основними елементами порівняння є характеристики подібного майна за місцем його розташування, фізичними та функціональними ознаками, умовами продажу тощо. Коригування вартості подібного майна здійснюється шляхом додавання або вирахування грошової суми із застосуванням коефіцієнта (відсотка) до ціни продажу (пропонування) зазначеного майна або шляхом їх комбінування.

Суд критично оцінює доводи представника третьої особи про те, що звіти про оцінку спірного нерухомого майна є недопустимим доказом через сплив шестимісячного строку з дня виготовлення оцінки, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст.77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Оскільки звіти про оцінку ринкової вартості спірного нерухомого майна, які наявні в матеріалах справи, містять інформацію щодо вартості спірного нерухомого майна, тобто щодо предмету доказування, і оскільки вказані звіти були одержанні із дотриманням вимог ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та інших нормативно-правовоих актів, то вказані докази є належними і допустимими та враховуються судом при ухваленні рішення. Будь-яких доказів, які б підтверджували факт неналежності та/або недопустимості звітів про ринкову оцінку спірного нерухомого майна, представником третьої особи не було надано суду.

Звіти про ринкову вартість спірного нерухомого майна виготовлялись на замовлення позивача, перед його зверненням до суду, і були додатками до позовної заяви та підставами для заявлення позовних вимог. Суд, постановляючи рішення, перевіряє законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог на момент виникнення спірних правовідносин. Оскільки звіти про ринкову вартість спірного нерухомого майна підтверджують вартість такого майна на момент виникнення спірних правовідносин, то суд приймає такі звіти в якості належних та допустимих доказів. Жодних інших належних та допустимих доказів ринкової вартості спірного нерухомого майна, як сторонами, так і третьою особою, суду надано не було.

Частинами 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З аналізу досліджених правовстановлюючих документів, суд приходить до висновку, що частки сторін по справі у спільному сумісному майні є рівними, оскільки дана обставина визнана сторонами і жоден з учасників справи не надав суду докази того, що його частка має бути більшою, або того, що будь-яке спірне майно є особистою приватною власністю позивача або відповідача.

Враховуючи, вищевказану оцінку, а також те, що частки подружжя у спільному майні є рівними, суд приходить до висновку, що запропонований позивачем варіант поділу спільного сумісного майна є обґрунтованим та справедливим, оскільки сумарна вартість будинку із земельною ділянкою та вартість квартири є рівними.

Таким чином, спільне сумісне майно подружжя необхідно поділити між сторонами наступним чином: будинок та земельну ділянку №24а по вулиці Степова в селі Вапнярка Лиманського (Комінтернівського) району Одеської області загальною вартістю 940 090,00 (девятсот сорок тисяч девяносто) гривень виділити у приватну власність позивачу - ОСОБА_4. А квартиру АДРЕСА_3 вартістю 938 416,00 (девятсот тридцять вісім тисяч чотириста шістнадцять) гривень виділити у приватну власність відповідачу ОСОБА_5.

Частинами 1 та 2 ст.71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Суд не приймає до уваги доводи представника третьої особи про те, що даний спір має бути вирішений сторонами в позасудовому порядку, оскільки в матеріалах справи наявні інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, з яких вбачається, що все спірне нерухоме майно знаходиться під арештами через боргові зобовязання ОСОБА_5, на імя якого зареєстровані всі спірні обєкти. У звязку з цим здійснити поділ майна подружжя шляхом укладення відповідного договору сторони не мають змоги через наявні арешти та заборони. У звязку з цим даний спір підлягає розгляду саме в судовому порядку.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, судовий збір підлягає стягненню із відповідача на користь держави.

Згідно ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. За подання позовної заяви про розірвання шлюбу з одночасним поділом майна судовий збір справляється за розірвання шлюбу і за поділ майна.

Оскільки ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, за подання позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то стягненню з відповідача на користь держави підлягає сума судового збору в розмірі 9514 грн. 80 коп.

Згідно ч. 7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом девяноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст.1, 2, 5, 11, 76-81,142, 158, 200, 206, 247, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71, 105, 109, 110, 112, 113, 114, 115 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_8 заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя -задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений 10 листопада 1995 року між ОСОБА_5 (до шлюбу Мухамедьярова) ОСОБА_7 та ОСОБА_5, зареєстрований у відділі записів актів цивільного стану сектору Ботаніка, Кишинів 10.11.1995 року, актовий запис № 1152.

Розділити спільне сумісне майно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наступним чином:

Визнати за ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) право особистої приватної власності на житловий будинок №24а по вулиці Степовій в селі Вапнярка Лиманського (Комінтернівського) району Одеської області, загальною площею 142,0 кв.м., житловою площею 58,5 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 27).

Визнати за ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) право особистої приватної власності на земельну ділянку №24а по вулиці Степовій в селі Вапнярка Лиманського (Комінтернівського) району Одеської області, кадастровий номер :03:001:0017, площею 0,0735 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 27).

Визнати за ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2) право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 64,9 кв.м., житловою площею 37,6 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01).

Стягнути із ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2) судовий збір в сумі 9514 (девять тисяч пятсот чотирнадцять) гривень 80 коп. на користь держави.

Заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом девяноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України, копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Лиманського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: П.В. Жовтан