Справа №: 398/3310/16-ц
провадження №: 2/398/101/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"09" серпня 2018 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого - судді Голосеніної Т.В.,

з участю секретаря Шаповал І.Ф.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2 МРВ ДВС ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи ОСОБА_2 міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції та відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача - ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_2 міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції, про зняття арешту з майна, в якому просить суд зняти арешт з рухомого майна, належного ОСОБА_4, який накладено 18 серпня 2016 року заступником начальника ОСОБА_2 міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_3

Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивачу, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_8 17 травня 2002 року, (зареєстрованого в реєстрі за N9 797, та зареєстрованого ОСОБА_2 КМБТІ 11 січня 2010 року за реєстр. №1077/44) належить житловий будинок з надвірними будівлями № 15, розташований по вул.Садовій в м.Олександрії Кіровоградської області, жилою площею 60.2 кв.м. Позивач, будучи зареєстрованою за іншою адресою, фактично проживає у вказаному будинку разом зі своєю невісткою ОСОБА_7, сином ОСОБА_9, який на даний час мешкає в РФ, онуками ОСОБА_10 та ОСОБА_11, а також сестрою ОСОБА_12, що підтверджується, зокрема, довідкою голови квартального комітету № 22 ОСОБА_2 міської ради вих. №1259 від 16 13.2016р.

Звичайно ж, у зазначеному будинку перебувають належні ОСОБА_4 речі - меблі, побутова техніка, тощо.

18 серпня 2016 року заступником начальника ОСОБА_2 міськрайонного відділу її ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_3 на підставі виконавчого листа, виданого Олександрійським міськрайонним судом 28.04.2016 року про примусове виконання рішення суду по справі № 2/398/486/16 про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 боргу в сумі 427178 грн. 35 коп. проведено опис та арешт рухомого майна, яке знаходилось у належному позивачці будинку та яке безпосередньо належить останній, зокрема:

- дивана кремового кольору, покритого шкірозамінником;

- кольорового телевізору «Sony», діагональ 32', корпус чорного кольору, з пультом дистанційного керування;

- чайника електричного «Redmond» об'ємом 2л, білого кольору;

- хлібопічки «Moulinex», білого кольору;

- пральної машини «LG» модель F1406 TDSE, завантаження горизонтальне 8 кг, розміром 600х590x850 мм, темно-червоного кольору, 9 режимів прання;

- стінки спортивної, шведської, з грушею;

- ноутбуку «Acer», ОЗУ 3 Гб, процесор «Intel Core 17 720QM» 1600 МГц;

- телевізору «Samsung, LE32B530P7WXXH», діагональ 32', екран рідкокристалічний, з пультом дистанційного керування;

- телевізору «Samsung LE37A615A3F», діагональ 37', екран рідкокристалічний, з пультом дистанційного керування;

- трюмо з дзеркалом, покриття лаковане, коричневого кольору;

- шафу чотиридверну висотою 2 м, лаковану, коричневого кольору.

Державним виконавцем під час опису та арешту майна не було зібрано жодного доказу на підтвердження належності майна боржникові та не взято до уваги пояснення ОСОБА_4 щодо того, що вказане майно належить саме їй, а не ОСОБА_7

Таким чином, дії державного виконавця щодо накладення арешту на вказане майно не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, з огляду на що накладений на майно арешт підлягає зняттю.

17.01.2017 року від представника ОСОБА_2 МРВ ДВС надійшли заперечення на позовну заяву ОСОБА_4, відповідно до яких, вважає, що у задоволені позовної заяви про зняття арешту з майна необхідно відмовити, оскільки позивачем не надано документального підтвердження права власності на описане на арештоване майно, а всі докази ґрунтуються на тому, що позивач являється власником будинку, в якому знаходиться спірне майно. 18.08.2016 року боржник ОСОБА_7, яка була присутня під час опису майна та накладення на нього арешту та якій було розяснено її права та обовязки, жодних зауважень та заяв не подала. Згідно довідки про склад сімї вбачається, що місцем проживання та реєстрації боржника ОСОБА_7 є будинок №15 по вул.Садова в м.Олександрія, а отже, відповідно і рухомі речі останньої теж знаходяться за вказаною адресою. Крім того, ОСОБА_7 сама запропонувала державному виконавцю звернути стягнення саме на те майно, яке вказане в акті опису та арешту майна боржника.

18.12.2018 року представником позивача через канцелярію суду було подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої 18.10.2017 року старшим державним виконавцем Олександрійського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_13 на виконання рішення суду від справі № 2/398/486/16 було винесено також постанову про опис та арешт майна, яке знаходилось в будинку №15, розташований по вул. Садовій в м. Олександрії Кіровоградської області, а саме: тостера «Philips НО 2686/30/А»; праски «Tefal EV5381»; пилососа «Samsung OG 68-003976».

10.05.2018 року від представника третьої особи відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області через канцелярію суду надійшли пояснення, відповідно до яких вважає, що складаючи опис та накладаючи арешт на зазначене в позові майно, державний виконавець діяв на підставах, у межах та у спосіб, що передбачені нормативними актами, в межах повноважень та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Так, 04.05.2016 року державним виконавцем Олександрійського МРВ ДВС, на підставі виконавчого листа, виданого Олександрійським міськрайонним судом 28.04.2016 року у цивільній справі №2/398/486/16 про стягнення з ОСОБА_7М на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6 боргу та судових витрат на загальну суму 427178,35грн., було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50993650, а постановою від 05.05.2016 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. У процесі перевірки майнового стану боржника за місцем проживання останньої було виявлено рухоме майно, на яке було накладено арешт. 29.08.2016 року державним виконавцем було накладено арешт на всі рахунки боржника, відкритті у ПАТ КБ «ПриватБанк». 03.03.2018 року було складено акт про передачу зазначеного майна стягувачу в рахунок погашення боргу, про що ОСОБА_5 не заперечувала, надавши відповідну заяву.

14.03.2018 року зазначене виконавче провадження з ОСОБА_2 МРВ ДВС передано до відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Полтавській області. 13.04.2018 року винесено постанову про вчинення виконавчих дій, відповідно до якої ОСОБА_2 МРВ ДВС доручено передати майно, зазначене в постанові про опис та арешт майна від 18.10.2017 року, на зберігання ОСОБА_14

Таким чином, майно, на яке накладено арешт, було виявлене та вилучене за фактичним місцем проживання боржника. Посилання позивача ОСОБА_4 на те, що вона проживає з боржником за однією адресою є безпідставними, оскільки довідка, на яку посилається остання як на підтвердження факту проживання, датована 06.10.2016 року, а акт про опис та арешт майна був складений раніше, - 18.08.2016 року.

14.05.2018 року через канцелярію суду від представника третьої особи ОСОБА_2 МРВ ДВС надійшли пояснення, відповідно до яких, акт про опис та арешт рухомого майна ОСОБА_7 було складено за місцем реєстрації та фактичного проживання останньої, за її присутності та в присутності двох свідків. На час проведення опису та арешту майна жодних сумнівів про те, що це майно саме боржника, ні у кого не виникало, про що свідчить відсутність заяв та зауважень. Ніяких доказів того, що майно належить позивачу, останньою не надано. Посилання ОСОБА_4 на те, що вона є власником будинку, а отже майно, яке знаходиться в ньому, належить також їй, нічим не підтверджуються, оскільки остання в будинку не зареєстрована і не проживає. Надані позивачем три товарні чеки також викликають сумніви у їх достовірності, оскільки: були надані суду фактично через рік після подання позову, та й дохід позивача, у вигляді пенсії, за 2011-2012рр. склав 25724,76грн. при цьому загальна суму в чеках 34000грн. В одному із чеків, наданих позивачем, місцем придбання товару вказано ПП «Паритет» за адресою: м.Кременчук, вул.Матросова,11, однак в результаті перевірки встановлено, що підприємство з такою назвою в м. Кременчук ніколи не існувало, а за вказаною адресою знаходиться приватний будинок, в якому проживає літня людина. Щодо двох інших товарних чеків, наданих позивачем, то в них зазначено, що товар було придбано в ОСОБА_15, однак, як встановлено, в період з 2010 року по 31.12.2012 рік у відділі ДВС на виконанні перебувало виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_15 боргу, і яке було повернуте стягувачу у звязку з тим, що належне боржнику майно не виявлене протягом року з дня оголошення в розшук, про що було складено акт. Зазначений факт виключає можливість ОСОБА_15 реалізувати ОСОБА_4 дві одиниці дороговартісної техніки. Та й ідентифікувати особу, яка придбала вказане майно, за самими чеками неможливо, оскільки покупець в них вказаний як «Гой» або «ОСОБА_16А.», що не підтверджує того, що це саме ОСОБА_17.

В судовому засіданні 01.06.2018 року представник позивача позов підтримав з підстав, зазначених в позові, та пояснив, що збереглась лише частина документів, які підтверджуються належність арештованого майна саме позивачу, решта документів не збереглась, оскільки майно було придбане досить давно і позивач, явно не думала про те, що їй колись прийдеться доводити, що вона здійснювала його покупку. Крім того, під час здійснення опису та арешту майна державним виконавцем не було жодним чином встановлено, кому належить це майно. Так, більш реальним виглядає припущення, що майно належить власнику будинку, а ніж особі, яка там зареєстрована. З приводу того, що річний дохід позивача, як пенсіонера, не дозволяв їй придбати вказане майно, то їй допомагає син ОСОБА_9, який на даний час проживає в РФ. Позивач ОСОБА_4, належно повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась. Двічі її явка до суду була визнана обовязковою, проте зі слів представника позивач ОСОБА_1 позивач на розгляд справи не може зявитись через свій вік та стан здоровя. На підтвердження стану здоровя представник позивача надав документи щодо захворювань ОСОБА_4 за період з лютого 2016 року до квітня 2017 року.

В судовому засіданні 18.06.2018 року відповідач ОСОБА_9 позовні вимоги визнала повністю та пояснила, що все описане в акті майно належить її свекрусі ОСОБА_4 Коли складався акт вона пояснювала державному виконавцю, що будинок і, відповідно майно в ньому, належить ОСОБА_4, в неї особисто ніякого майна немає, однак виконавець уваги на це не звернула і відповіла, що вони повинні зробити опис майна, яке є за місцем її проживання. ОСОБА_4 під час складання опису присутня не була, оскільки в цей час була в лікарні. Крім того, про відсутність у неї у власності будь-якого майна також свідчать її письмові пояснення, які знаходяться у матеріалах виконавчого провадження, та подана нею декларація про доходи та майно боржника фізичної особи.

В судовому засіданні 01.06.2018 року представник третьої особи ОСОБА_2 МРВ ДВС ОСОБА_3 пояснила, що опис та арешт майна було зроблено на підставі виконавчого листа про стягнення боргу з ОСОБА_7, яка зареєстрована саме за адресою: м.Олександрія, вул. Садова,15. ОСОБА_7 була присутня під час складання акту та постанови, і жодним чином не заперечила проти цього, а навіть навпаки, сама вказувала на майно, яке підлягає опису. Крім того, боржник, неодноразово надаючи письмові пояснення, вже після того як було накладено арешт на майно, ніяких заперечень не надавала, іншої адреси чи іншого майна не зазначала. Перевіркою, проведеною ДВС, встановлено, що ПП «Паритет» в 2011 році в м.Кременчук взагалі не було зареєстроване. Щодо квитанцій, які нібито видані підприємцем ОСОБА_15, то на час, коли були видані вказані квитанції, а саме в 2012 році, остання не була зареєстрована як фізична особа-підприємець. Та й самі квитанції не свідчать про те, що покупцем була саме ОСОБА_4, оскільки покупцем вказано «Гой» та «ОСОБА_16А.» Боржник була зареєстрована та проживала в будинку, а отже у виконавця були всі підстави для здійснення опису та арешту майна. Ні від боржника, ні від інших осіб, які проживають в будинку, заперечення не надходили.

В судовому засіданні 01.06.2018 року представник третьої особи ОСОБА_2 МРВ ДВС ОСОБА_13 підтримав надані ОСОБА_3 заперечення та пояснив, що під час складання акту він присутнім не був. Ним було вже складено постанову про опис та арешт тостера, праски та пилососа. Зазначене майно було передане на реалізацію, однак в звязку з тим, що майно не було реалізоване, стягувачу було запропоновано забрати майно собі в якості погашення боргу, стягувач письмово надала на це згоду, і настільки йому відомо майно вже передано останній, про що свідчить постанова про передачу майна від 13.02.2018 року. Під час складення постанови ОСОБА_4 особисто присутня не була, при цьому ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_4 перебуває в похилому віці, є дуже емоційною і щоб її не хвилювати - до складання постанови не запрошувала.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6, належно повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились. 21.03.2018 року через канцелярію суду від відповідача ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, при цьому остання зазначила, що проти вимог позивача заперечує, оскільки вважає, що арешт на майно було накладено законно та правомірно. Відповідач ОСОБА_6, який викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки не повідомив, відзив на позов, клопотання про відкладення справи чи розгляд справи за його відсутності не подав.

Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за 10 днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

20 липня 2018 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення про виклик ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на розгляд зазначеної цивільної справи в судове засідання, призначене на 09год. 30хв. 09.08.2018 року.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_7, представників третьої особи ОСОБА_2 МРВ ДВС ОСОБА_3 та ОСОБА_13, дослідивши матеріали справи та докази надані сторонами в обґрунтування вимог та заперечень, дійшов висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Судовим розглядом справи встановлено, що на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.03.2016 року з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6 борг в сумі 422 948 (чотириста двадцять дві тисячі девятсот сорок вісім) гривень 86 копійок, а також 4229 гривень 49 копійок судового збору. На підставі зазначеного рішення 28.04.2016 року було видано виконавчий лист про примусове стягнення суми боргу та судових витрат.

04.05.2016 року заступником начальника ОСОБА_2 МРВ ДВС ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50993650, відповідно до якого боржнику надано строк до 10.05.2016 року для добровільного виконання рішення суду. Копію постанови було направлено боржнику, стягувачу до Олександрійського міськрайонного суду, про що свідчить супровідний лист від 05.05.2016 року, вих.№10720-10722. Про отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження 13.05.2016 року свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з особистим підписом боржника.

Оскільки боржником добровільно рішення суду виконано не було 18.08.2018 року державним виконавцем Олександрійського МРВ ДВС ОСОБА_3 в присутності понятих було складено акт про опис та арешт майна, а саме:

- дивана кремового кольору, покритого шкірозамінником;

- кольорового телевізору «Sony», діагональ 32', корпус чорного кольору, з пультом дистанційного керування;

- чайника електричного «Redmond» об'ємом 2л, білого кольору;

- хлібопічки «Moulinex», білого кольору;

- пральної машини «LG» модель F1406 TDSE, завантаження горизонтальне 8 кг, розміром 600х590x850 мм, темно-червоного кольору, 9 режимів прання;

- стінки спортивної, шведської, з грушею;

- ноутбуку «Acer», ОЗУ 3 Гб, процесор «Intel Core 17 720QM» 1600 МГц;

- телевізору «Samsung, LE32B530P7WXXH», діагональ 32', екран рідкокристалічний, з пультом дистанційного керування;

- телевізору «Samsung LE37A615A3F», діагональ 37', екран рідкокристалічний, з пультом дистанційного керування;

- трюмо з дзеркалом, покриття лаковане, коричневого кольору;

- шафу чотиридверну висотою 2 м, лаковану, коричневого кольору.

Описане майно, відповідно до акту від 18.08.2016 року, копію якого було отримано боржником ОСОБА_7, було передано останній на зберігання, про що свідчить її підпис в зазначеному акті. При цьому зауважень та заяв від ОСОБА_18 не надійшло.

Відповідно до акту визначення вартості майна від 22.08.2016 року загальна вартість описаного майна складає 31700 грн. 05.09.2016 року ОСОБА_7 було подано до ОСОБА_2 МРВ ДВС заперечення на акт визначення вартості майна від 22.08.2016 року з проханням провести незалежну оцінку описаного та арештованого майна.

Постановою заступника начальника ОСОБА_2 МРВ ДВС ОСОБА_3 від 12.09.2016 року для оцінки описаного та арештованого майна експертом було призначено ОСОБА_19

Як свідчить лист ОСОБА_2 МРВ ДВС від 28.09.2016 року, вих.№38519, КФ ДП «Сетам» було доручено здійснити реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів та вирішити питання про прийняття майна на зберігання.

ОСОБА_2 МРВ ДВС ОСОБА_7 було повідомлено про те, що 10.10.2016 року о 14:00 год. буде здійснена заміна зберігача та передача описаного та арештованого майна.

Відповідно до постанови старшого державного виконавця Олександрійського МРВ ДВС від 18.10.2017 року останнім, в присутності боржника ОСОБА_7 і понятих, було описано та накладено арешт на майно: тостер «Philips НО 2686/30/А»; праску «Tefal EV5381»; пилосос «Samsung OG 68-003976». Описане майно, відповідно до акту від 18.10.2017 року, копію якого було отримано боржником ОСОБА_7, було передано останній на зберігання, про що свідчить її підпис в зазначеному акті. При цьому зауважень та заяв від ОСОБА_7 не надійшло.

Постановою старшого державного виконавця Олександрійського МРВ ДВС від 14.03.2018 року виконавче провадження №50993650 про примусове виконання виконавчого листа 2/398/486/16, виданого 28.04.2016 року Олександрійським міськрайонним судом, на підставі постанови Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, було передано до відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Полтавській області.

Разом з тим, як зазначає позивач, майно, перелічене в акті опису та арешту майна від 18.08.2016 року та постанові про опис та арешт майна від 18.10.2017 року, належить саме їй, оскільки, знаходиться в будинку, який належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, та було придбано нею за власні кошти.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, серія АЕК №438506, спадкоємцем майна ОСОБА_20, яка померла 21.08.2001 року, є її дочка ОСОБА_4. Серед спадкового майна, на яке видане вказане свідоцтво, також житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в м.Олександрія, вул.Садова,15.

Згідно довідки про склад сімї, виданої головою квартального комітету №22 06.10.2016 року, вих. №1259, у житловому будинку №15 по вул.Садова в м.Олександрія, проживають ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є власником будинку, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Разом з тим, зазначена довідка датована 06.10.2016 року та з неї не вбачається, чи проживала ОСОБА_4 в будинку №15 по вул.Садова в м.Олександрія на час складання акту про опис та арешт майна, а саме, 18.08.2016 року.

Крім того, позивач зазначає, що все описане майно (і в акті і в постанові) належить саме їй, однак як доказ цьому надає лише три товарних чеки:

- товарний чек №000014 від 06.09.2011 року: поставщик товару - ПП «Паритет», м.Кременчук, вул.Матросова,11; покупець «ОСОБА_4 Е»; товар: шафа-купе Версаль, чоридверна; трюмо Версаль; кухонний куточка Бриз (комплект); мякий куточок світлого беж. (шкірзам.); загальна вартсіть товару 14020грн. При цьому, відтиски печатки на чекові відсутні, є лише штамп «Сплачено»;

- товарний чек від 23.03.2012 року на придбання телевізора «Samsung, LE32B530P7WXXH», вартістю 7000грн., та товарний чек від 15.11.2012 року на придбання телевізора «Samsung LE37A615A3F», вартістю 12000грн. не містять номерів, у верхній частині чеків вказано відповідно «Гой» та «ОСОБА_16А.». При цьому, згідно штампів на чеках товар було придбано в магазині «Фенікс», який розташований за адресою: м.Олександрія, вул.Семашка,57. Як свідчить печатка, власником магазину є ОСОБА_15.

Разом з тим, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань станом на 06.09.2011 року, дату придбання товару вказану в чеку, дані про реєстрацію ПП «Парітет» в м. Кременчук Полтавської області взагалі відсутні, крім того, на той час за адресою: м.Кременчук, вул.Матросова,11, взагалі не було зареєстровано жодного підприємства.

Щодо наданих позивачем чеків про придбання майна у ПП ОСОБА_15, то відповідно до витягу від 14.05.2018 року, наданого ОСОБА_2 відділом ДВС, державним виконавцем, на підставі виконавчого листа від 20.10.2010 року №2-374, виданого Олександрійським міськрайонним судом, 29.10.2010 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове стягнення з ОСОБА_15 на користь ОСОБА_21 4618грн. 04коп. Боржнику було надано строк для добровільного виконання рішення суду до 05.11.2010 року. Однак, оскільки боржник добровільно рішення суду в строк не виконала 05.11.2010 року було звернено стягнення на майно ОСОБА_15, а 12.03.2011 року старшим державним виконавцем Олександрійського МРВ ДВС було здійснено його опис. 15.04.2011 року, оскільки рішення суду виконане в повному обсязі не було, сума боргу, яка залишилась не відшкодована, становила 3533,36грн., головним державним виконавцем Олександрійського МРВ ДВС було звернуто стягнення на майно боржника та в звязку з відсутністю даних про його місце знаходження, 28.04.2012 року оголошено розшук автомобіля НОМЕР_1, який зареєстрований за ОСОБА_15 на праві власності. Однак, в звязку з тим, що майно не було виявлено протягом року, 31.12.2012 року виконавчі документи було повернуто стягувачу. Отже, як свідчить зазначений витяг, ОСОБА_15 не мала змоги продати ОСОБА_4 товар 23.03.2012 року та 15.11.2012 року.

Відповідно до довідки ГУ ПФУ В Кіровоградській області від 10.05.2018 року ОСОБА_4 перебуває на обліку і отримує пенсію за віком при повному стажі, загальна сума отриманої пенсії: за період з січня 2011 року по грудень 20111 року включно становить 11935,52грн.; за період з січня 2012 року по грудень 2012 року включно становить 13789,24грн. Отже, якщо врахувати загальну суму, на яку було придбано товар, зазначений в товарних чеках, а саме, 33020грн.( 14020грн. + 7000грн. + 12000грн.), та порівняти з доходом, який було отримано позивачем за період з січня 2011 року по грудень 2012 року включно, тобто 25724,56грн., то очевидно, що позивач самостійно придбати вказаний товар змоги не мала.

Посилання представника позивача на те, що ОСОБА_4 допомагає матеріально син, який на даний час проживає на території РФ, жодним чином підтверджені не були.

Крім того, позивачем взагалі не надано доказів щодо придбання іншого описаного та арештованого майна, а саме:

- дивана кремового кольору, покритого шкірозамінником;

- кольорового телевізору «Sony», діагональ 32', корпус чорного кольору, з пультом дистанційного керування;

- чайника електричного «Redmond» об'ємом 2л, білого кольору;

- хлібопічки «Moulinex», білого кольору;

- пральної машини «LG» модель F1406 TDSE, завантаження горизонтальне 8 кг, розміром 600х590x850 мм, темно-червоного кольору, 9 режимів прання;

- стінки спортивної, шведської, з грушею;

- ноутбуку «Acer», ОЗУ 3 Гб, процесор «Intel Core 17 720QM» 1600 МГц;

- тостера «Philips НО 2686/30/А»;

- праски «Tefal EV5381»;

- пилососа «Samsung OG 68-003976».

Суд погоджується з доводами, наведеними представниками третіх осіб в запереченнях проти позову, так як надані позивачем копії товарних чеків не можуть бути прийняті судом в якості належних доказів, оскільки ці документи не підтверджують належність спірного майна саме ОСОБА_4.

Крім того, пояснення, які були надані ОСОБА_7 після складання акту опису та арешту майна, та які долучені до матеріалів виконавчого провадження, не мають жодних посилань на те, що остання має якісь інше майно, на яке може бути звернено стягнення, або якісь заперечення щодо арешту майна, описаного в акті. Згідно декларації про доходи та майно боржника фізичної особи, поданої ОСОБА_7, власником будь-якого рухомого та нерухомого майна вона не являється. Разом з тим, згідно розяснень щодо заповнення декларації, декларант в декларацію вносить відомості тільки про цінне рухоме майно це майно вартість якого перевищує 100 мінімальних заробітних плат. Згідно акту визначення вартості майна від 22.08.2016 року навіть загальна вартість описаного та арештованого 18.08.2016 року рухомого майна становить 31700грн., тобто, відповідно, і зазначати в декларації про доходи ОСОБА_7 його не повинна була.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За приписами п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт,про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 р. № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Приймаючи до уваги, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження належності їй спірного майна, яке перелічено в акті опису та арешту майна від 18.08.2016 року та постанові про опис та арешт майна(коштів) боржника від 18.10.2017 року, підстав для визнання за нею права власності на майно та звільнення його з-під арешту не вбачається.

Кожна особа, відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Нормами ч.1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, як закріплено в п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, визнання права.

Згідно з положеннями ст.ст.12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановивши характер правовідносин, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку про те, що передбачені законом підстави для визнання за позивачем права власності на майно та звільнення майна з-під арешту, відсутні, у звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.010.2016 року до вирішення справи по суті було зупинено продаж майна, описаного та арештованого 18 серпня 2016 року державним виконавцем Олександрійського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_3, а саме:

-дивану кремового кольору, покритого шкірозамінником;

-кольорового телевізора Sony, діагональ 32, корпус чорного кольору, з пультом дистанційного керування;

-чайника електричного Redmond обємом 2 л, білого кольору;

-хлібопічки Moulinex, білого кольору;

-пральної машини LG модель F1406 TDSE, завантаження горизонтальне 8 кг, розміром 600х590х850 мм, темно-червоного кольору, 9 режимів прання;

-стінки спортивної шведської з грушею;

-ноутбуку Acer, ОЗУ 3 Гб, процесор Intel Core I7 720QM 1600 МГц;

-телевізора Samsung LE32B530P7WXXH, діагональ 32?, екран рідкокристалічний, з пультом дистанційного керування;

-телевізора Samsung LE37А615А3F, діагональ 37, екран рідкокристалічний, з пультом дистанційного керування;

-трюмо з дзеркалом, покриття лаковане, коричневого кольору;

-шафи чотиридверної висотою 2 м, лакованої коричневого кольору.

Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Згідно з ч.10 ст.158 ЦПК у такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.010.2016 року про зупинення продажу майна, описаного та арештованого 18 серпня 2016 року, необхідно скасувати.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 205, 328, 334, 635, 657 ЦК України, ст.ст. 4, 76, 81,265-268,273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи ОСОБА_2 міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області та відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про зняття арешту з майна - відмовити.

На підставі ч.9 ст.158 ЦПК України у звязку з повною відмовою у задоволені позову скасувати захід забезпечення позову, накладений ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.10.2016 року по цивільній справі № 398/3310/16-ц, якою було зупинено продаж майна, арешт на яке, згідно акту опису та арешту майна від 18 серпня 2016 року, накладено державним виконавцем Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_3.

Відповідно до ч.10 ст.158 ЦПК заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП-, місце реєстрації: 28000, АДРЕСА_1;

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, РНОКПП-НОМЕР_2, місце реєстрації: 07400, АДРЕСА_2.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, РНОКПП-НОМЕР_3, місце реєстрації: м.Боярка Києво-Святошинського району Київської області, вул.Молодіжна,12/2.

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП- місце реєстрації: 28000, м.Олександрія Кіровоградської області, вул.Садова,15.

ОСОБА_2 міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, місцезнаходження: 28008, м.Олександрія Кіровоградської області, вул.6 Грудня,138, ;

Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, місцезнаходження: 36014, м.Полтава, вул.Соборності,45, .

Повний текст рішення складено 10 серпня 2018 року.

Суддя