Провадження №2/389/246/18
Рішення

іменем України

7 серпня 2018 року Знамянський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Солонько К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в місті Знамянка Кіровоградської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 9902 грн. 69 коп. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідно до кредитного договору від 06.05.2006 №5506С18 АТ «Укрексімбанк», правонаступником якого є позивач, надав відповідачу кредит у сумі 116200 грн. з кінцевою датою погашення 05.06.2011 зі сплатою річної відсоткової ставки ставка НБУ+8,5% річних, але не менше 18% річних для оплати за автомобіль. Відповідач зобовязався належним чином використати та повернути суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно з умовами договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначені договором. З умовами надання, графіком погашення та сукупною вартістю кредиту та реальної процентної ставки позичальник був ознайомлений шляхом проставляння власноручного підпису під відповідними документами. Кредитор надав позичальнику кредит на умовах забезпечення, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання (п.2.1 кредитного договору). Надання кредитних коштів здійснювалися шляхом безготівкового переказу суми кредиту, згідно з договором, на рахунок продавця, відповідно до п.2.3 кредитного договору. Сторони встановили, що нарахування процентів за договором здійснюється на фактичну суму заборгованості за кредитом з розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі банківського року і підлягають сплаті з 1 по 15 число кожного місяця (п.2.5.1 кредитного договору). Позичальник зобовязався здійснювати погашення кредиту на визначений в кредитному договорі рахунок, у зазначений у п.2.1 кредитного договору строк. Погашення кредиту повинно було відбуватися у валюті кредиту щомісяця рівними частинами, починаючи з наступного місяця після одержання кредиту, у визначених графіком погашення кредиту сумах. Передбачені графіком погашення кредиту строки є обовязковими. Остаточне погашення кредиту повинно було відбутися до 26.06.2028. Договір набув чинності з часу його підписання та діє до повного виконання зобовязань в тому числі й погашення позичальником кредитної заборгованості суми кредиту, відсотків за користування, штрафів, пені, а також інших витрат, повязаних з невиконанням умов кредитного договору та похідних від нього (п.3.1 кредитного договору). Між сторонами 30.03.2007 укладено додатковий договір №5506С18-1 до кредитного договору, яким внесені зміни в п.2.2.1 та встановлено проценти за користування кредитом у валюті кредиту в розмірі процентної ставки 0,1% річних. У звязку з систематичним порушенням умов кредитного договору та утворенням заборгованості, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за вказаним договором. Відсотки були перенесені на рахунок прострочених і нараховані станом на 26.09.2006. Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 23.05.2007 позовні вимоги були задоволені, а саме з відповідача стягнуто заборгованість за кредитом у розмірі 112149 грн. 23 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 108452 грн., простроченої заборгованості за кредитом у сумі 1937 грн., прострочених відсотків у сумі 1724 грн. 59 коп., пені за кредитом у сумі 8 грн. 23 коп., пені за відсотками в сумі 7 грн. 33 коп., комісії за управління кредитом у сумі 20 грн., пені за комісією за управління кредитом у сумі 0 грн. 08 коп. Даним рішенням встановлено факт наявності договірних правовідносин між банком та позичальником за кредитним договором від 06.05.2006 №5506С18, та їх порушення з боку позичальника. Виконавчий лист, що виданий 05.06.2007 Кіровським районним судом м.Кіровограда, переданий для подальшого примусового виконання. Однак, рішення суду не виконано, тому позичальнику продовжують нараховуватися відсотки за користування кредитними коштами. Станом на 05.03.2018 заборгованість відповідача за відсотками за кредитним договором від 06.05.2006 №5506С18 становить 9902 грн. 69 коп. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє боржника від обовязку сплати процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 ЦК України. Викладені обставини змусили позивача звернутися до суду з даною позовною заявою. Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1762 грн.

Представник позивача в судовому засіданні 07.06.2018 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Крім того, додатково пояснила, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання і не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплати боржником процентів, належних кредитору відповідно до ст.1048 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив та відзив не подав.

Ухвалою суду від 29.03.2018 позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Ухвалою від 03.04.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Суд, заслухавши в судовому засіданні 07.06.2018 пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України», правонаступник ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», та ОСОБА_1 06.05.2006 укладено кредитний договір №5506С18 (а.с.4-8).

Згідно з п.2.1 кредитного договору, банк надав позичальнику кредит у сумі 116200 грн. з кінцевою датою погашення 05.05.2011 для оплати за автомобіль Fiat Siena 16V, 2006 року випуску. Кредит наданий позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Відповідно до п.2.2.1 кредитного договору, процентна ставка за кредитом становить: ставка НБУ+8,5% річних, але не менше 18% річних. Зі змісту пункту 2.5.1 кредитного договору встановлено, що позичальник сплачуватиме банку проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в п.2.2.1 цього договору, у валюті кредиту. Проценти нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом з розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі банківського року і підлягають сплаті з 1 по 15 число кожного місяця.

З п.2.4.1 кредитного договору вбачається, що позичальник зобовязався погасити кредит на рахунок, вказаний у п.2.3.1 цього договору, в строк, зазначений у п.2.1 цього договору строк. Погашення кредиту відбувається у валюті кредиту щомісяця рівними частинами, починаючи з наступного місяця після одержання кредиту в сумах, визначених графіком погашення кредиту. Строки, передбачені графіком погашення кредиту за договором, є обовязковими.

Пунктом 2.4.2 кредитного договору передбачено, що у разі порушення строків погашення кредиту, процентів та платежів за цим договором, позичальник сплачує банку за кожний день прострочки, включаючи день проплати, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується на суму прострочених платежів починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати повного погашення простроченої заборгованості за кредитом, процентами та платежами за цим договором у повному обсязі.

Водночас, у п.4.1 кредитного договору сторони зокрема узгодили, що несплата позичальником банку у строк платежів по погашенню кредиту, чи будь-якої іншої суми, належної до сплати згідно з п.2.2. цього договору, а також невиконання будь-якого із зобовязань за цим договором, що не належить до підпункту 4.1.1, тлумачаться як подія невиконання зобовязання.

За змістом п.4.2 кредитного договору, якщо виникла і триває подія невиконання зобовязань, зазначена у п.4.1, у банку виникає право вимоги дострокового виконання позичальником зобовязань за цим договором, банк повідомляє позичальника, що непогашена частина кредиту, нараховані проценти за користування кредитом, а також інші платежі за цим договором підлягають достроковому поверненню.

Пунктом 6.1 кредитного договору передбачено, що договір набуває чинності з дати його підписання повноважним представником банку та позичальником, набуття чинності гарантійними документами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по договору.

Додатковий договір №5506С18-1 до кредитного договору №5506С18 від 06.05.2006 укладено між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 30.03.2007 (а.с.10).

Даним додатковим договором зокрема внесено зміни до п.2.2.1 кредитного договору та з 01.03.2007 встановлено процентну ставку за кредитом у розмірі 0,01% річних.

У звязку з систематичним порушенням умов кредитного договору та утворенням заборгованості, позивач звернувся до Кіровського районного суду м.Кіровограда з позовною заявою про стягнення заборгованості за вказаним договором. Відсотки були перенесені на рахунок прострочених і нараховані станом на 26.09.2006. Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 23.05.2007 позовні вимоги були задоволені, а саме з відповідача стягнуто заборгованість за кредитом у розмірі 112149 грн. 23 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 108452 грн., простроченої заборгованості за кредитом у сумі 1937 грн., прострочених відсотків у сумі 1724 грн. 59 коп., пені за кредитом у сумі 8 грн. 23 коп., пені за відсотками в сумі 7 грн. 33 коп., комісії за управління кредитом у сумі 20 грн., пені за комісією за управління кредитом у сумі 0 грн. 08 коп.

З листа Знамянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 09.07.2018 №13618 встановлено, що у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1898, виданого 05.06.2007 Кіровським районним судом м.Кіровограда, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на суму 112149 грн. 23 коп. та судових витрат в сумі 1151 грн. 49 коп. Дане виконавче провадження було відкрито 24.05.2011, а 22.06.2018 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.67-68).

Тобто, виконавчий лист повернуто стягувачу без виконання у звязку відсутністю в боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З розрахунку заборгованості по кредитному договору від 06.05.2006 №5506С18 вбачається, що станом на 05.03.2018 заборгованість по процентам та комісії за управління кредитом по позичальнику ОСОБА_1 становить 9902 грн. 69 коп. (а.с.11).

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Під час розгляду справи встановлено, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязання, банк ще в 2007 році звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, тобто звернувся до боржника з вимогою про стягнення заборгованості достроково.

Суд вважає, що предявивши позовну вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, банк, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов'язання. Позовні вимоги банку були задоволені повністю рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 23.05.2007.

Отже, з моменту предявлення вимоги про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №564/2199/15-ц, який, відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Тож, нараховувати проценти станом на 05.03.2018 банк не мав законних підстав у звязку зі зміною строку виконання основного зобов'язання та задоволення його вимог в повному обсязі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку задоволенню не підлягають.

Водночас суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

На час розгляду даної справи, рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 23.05.2007 не виконано, у звязку з чим наявні підстави, передбачені статтею 625 ЦК України, для стягнення з відповідача на користь банку боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від просроченої суми.

Отже, після ухвалення рішення суду від 23.05.2007 про стягнення суми боргу, позивач має право лише на отримання інфляційного нарахування на суму боргу, виражене в національній валюті та на три проценти річних від простроченої суми боргу, згідно з положеннями ст.625 ЦК України в межах строку позовної давності.

Проте, такі вимоги позивачем не заявлялися, а тому судом не вирішуються відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України, оскільки суд розглядає справи в межах заявлених вимог.

Доводи представника позивача про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання і не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплати боржником процентів, належних кредитору відповідно до ст.1048 ЦК України, судом до уваги не приймаються, оскільки наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає йому право лише на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України.

В силу ст.141 ЦПК України, сплачений судовий збір у розмірі 1762 грн. слід віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.13, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні позовної заяви публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Сплачений судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. віднести на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Кіровоградської області через Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області.

Повне судове рішення складено 10.08.2018.

Суддя Знамянського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2