Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №321/1148/17 Головуючий у 1 інстанції: Кравченко Н.О.
Провадження № 22-ц/778/841/18 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«02» серпня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору б/н від 02 березня 2008 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 3800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.

В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 31 липня 2017 року має заборгованість - 28621,22 грн., яка складається з наступного: 2662,60 грн. - заборгованість за кредитом; 21357,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1351,01 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 02 березня 2008 року у розмірі 28621,22 грн. та судові витрати у розмірі 1600 грн.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2017 року з виправленою опискою ухвалою від 31 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за строковим кредитним договором № б/н від 02 березня 2008 року в сумі 3228 грн. 66 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір в сумі 180 грн. 48 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість встановлення кінцевого терміну повернення кредиту, суперечливість висновків суду щодо Умов та правил надання банківських послуг, просить рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом, пені і штрафу змінити, задовольнивши зазначені вимоги в повному обсязі, в іншій частині рішення суду залишити без змін, стягнути з відповідача судові витрати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги банку, суд першої інстанції, зазначивши про те, що зміст позовної заяви та розрахунку про стягнення штрафу в розмірі 250 грн.+5% від суми позову не відповідає п.8.6 Умов та правил (500 грн. +5% від суми позову), дійшов висновку про те, що зазначені Умови не є складовою договору. При цьому, визначаючи строк дії договору, укладеного між сторонами, суд послався саме на пункт 9.12 зазначених Умов та правил, відповідно до якого договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання та лонгується на такий самий строк, якщо протягом цього строку жодна сторона не проінформує іншу сторону про зупинення дії договору.

З таким висновком не погоджується колегія суддів з огляду на таке.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За приписами ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, згідно якої банк надає строковий кредит у сумі 1208,98 грн. на строк 12 місяців з 02.03.2008 року по 02.09.2009 року включено, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди у розмірі 21,76 грн. та єдиноразової нагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 157,69 грн., в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди та комісії відповідно до Заяви та Умов. (а.с.7 зворот).

Крім того, як вбачається зі змісту зазначеної Заяви позичальника в цей же день - 02.03.2008 року ОСОБА_3 отримала кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Відповідно до Заяви позичальника ОСОБА_3 отримала кредитну картку «Універсальна» НОМЕР_1 (а.с.7).

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які були видані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, складає між нею та банком договір (а.с.7 зворот).

До позовної заяви банком додана Довідка про умови кредитування (тарифи), яка підписана позичальником ОСОБА_3 (а.с.8), відповідно до якої позичальник отримала кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, строк внесення яких до 25 числа місяця, наступного за звітним, штраф при порушенні строків платежів по будь-якому зобов'язанню, передбаченому договором більш ніж на 120 днів 250 гривень + 5% від суми позову (а.с.8).

Факт отримання кредитних коштів на платіжну картку відповідач не заперечувала ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції.

За розрахунком банку внаслідок неналежного виконання умов договору, ОСОБА_3 має заборгованість станом на 31 липня 2017 року у сумі 28621,22 грн., яка складається з наступного: 2662,60 грн. - заборгованість за кредитом; 21357,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1351,01 грн. - штраф (процентна складова).

Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У ст. 629 цього Кодексу зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 5.4 Правил користування платіжною картою, які входять до складу договору, передбачали строк погашення процентів за кредитом щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле "MONTH") (а.с.9-14).

Матеріали справи містять Довідку банку, з якої вбачається, що позичальник ОСОБА_3 відповідно до договору б/н від 02.03.2018 року отримала 4 платіжних картки, при цьому строк дії першої картки - до 09.2009року , остання картка має термін дії до останнього дня 06.2017 року (а.с.51). В суді апеляційної інстанції відповідач не заперечувала отримання зазначених платіжних карт.

З виписки з особового рахунку ОСОБА_3.(а.с.52-59) слідує та не заперечується позичальником, що весь час дії договору вона активно користувалась кредитними коштами, останній платіж за кредитним договором у сумі 150 грн. ОСОБА_3 сплатила 28 грудня 2014 року (а.с.6).

До суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором банк звернувся 07.09.2017 року (а.с.2).

Заяв про застосування строку позовної давності від відповідача не надходило.

З огляду на викладене висновок суду першої інстанції про те, що строк дії договору закінчився 02.09.2010 року, а тому після зазначеного строку стягненню на користь банку підлягають відсотки в розмірі, визначеному на рівні ставки облікової ставки Національного банку України, що становить 566,23 грн. є помилковим та таким, що не відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме Довідки про умови кредитування, яка підписана позичальником ОСОБА_3, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення але не менш ніж 10 гривень в місяць та нараховується 1 раз на місяць.

У той самий час, згідно з Довідкою про умови кредитування передбачено плата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів в розмірі 250 грн.+5% від суми позову.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15.

Враховуючи зміст вказаних умов договору, колегія вважає, що в даному випадку неустойка у вигляді штрафів і пені, нарахована в один і той же період, є одним і тим же видом цивільно-правової відповідальності, а тому є неправомірним їх одночасне застосування, у зв'язку з чим не підлягає стягненню штраф у сумі 1601,01 грн., оскільки за цей же період суд вважає необхідним і обґрунтованим стягнути пеню на суму 3000 грн.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги та про наявність передбачених п.п.2,4 ст.376 ЦПК України підстав для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 02 березня 2008 року в сумі 27020,21 грн., яка складається з: 2662,60 грн. - заборгованість за кредитом; 21 357,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000 грн. - заборгованість за пенею.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2017 року у цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 02 березня 2008 року в сумі 27020,21 грн., яка складається з: 2662,60 грн. - заборгованість за кредитом; 21 357,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000 грн. - заборгованість за пенею.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 07 серпня 2018 року.

Головуючий

Судді: