АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2018 року

м. Рівне

Справа № 559/2056/17

Провадження № 22-ц/787/734/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів Бондаренко Н. В., Хилевича С. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1;

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15 лютого 2018 року в у складі судді Ральця Р.В., ухвалене у м. Дубно Рівненської області о 12 год. 14 хв., відомості про дату виготовлення повного тексту рішення відсутні,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15 лютого 2018 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 000 гривень на одну дитину, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21 вересня 2017 року та до досягнення дітьми повноліття. Вирішено питання про судові витрати. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з'ясування обставин справи, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує, що судом не дано правової оцінки відзиву на позовну заяву, в якому спростовані доводи позивача та містяться підтвердження того, що вона як мати бере участь у вихованні дітей, матеріальній підтримці, вирішенні їх повсякденних проблем, цікавиться їх життям, навчанням, попри те, що разом з ними не проживає, адже після розірвання шлюбу з відповідачем тимчасово змушена перебувати в м.Києві. Звертає увагу, що місцевим судом не досліджено належним чином обставин справи і поданих документальних доказів, зокрема, довідок про склад сім'ї, які є суперечливими. Додає, що довідкою КП «Житловик» від 13.09.2017р. підтверджено, що діти проживають з батьком та перебувають на його утриманні, а довідкою того ж КП «Житловик» від 10.01.2018р. вказано, що діти проживають із матір'ю та перебувають на її утриманні, а також зареєстровані за адресою її проживання. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про відмову в позові повністю.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який в судовому порядку розірвано рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07 травня 2012 року (а.с.4).

Сторони є батьками двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим відділом РАЦС Дубенського РУЮ Рівненської області 08.12.2004р., та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим відділом РАЦС Дубенського РУЮ Рівненської області 14.06.2006р. (а.с. 7-8).

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області суду від 21.05.2012 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів щомісяця. Згідно договору про припинення права на аліменти, посвідченого 12.08.2015 року приватним нотаріусом Дубенського міського нотаріального округу, вбачається, що ОСОБА_3 передав у спільну часткову власність малолітніх дітей по 1/2частині квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_2, діючи в інтересах дітей прийняла цю квартиру в рівних частках кожному в рахунок належних до сплати аліментів.

Згідно довідки про склад сім'ї, виданої КП «Житловик» 13.09.2017 року, вбачається, діти сторін проживають з батьком і знаходяться на його утриманні (а.с.5).

Актами КП «Житловик» про непроживання особи від 13.07.2018р., 13.09.2017р., 14.11.2017р., 11.01.2018р., 15.02.2018р. встановлено, що ОСОБА_2 на момент огляду квартири АДРЕСА_2 не проживає за вказаною адресою (а.с.39-43).

Разом з тим, рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 07 травня 2012 року, котрим шлюб між сторонами розірвано, дітей сторін - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - залишено проживати з матір'ю. Вказане рішення набрало законної сили.

Суд бере до уваги те, що постійне місце проживання дітей з матір"ю визначено за рішенням суду, і таке рішення суду ніким не оспорено, а тому висновок суду першої інстанціїї про те, що діти в даний час змінили постійне місце проживання і проживають з батьком, а відповідачка зобов"язана сплачувати аліменти на їх утримання є неправильним.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Таким чином, оскільки наявне чинне судове рішення, яким визначене місце проживання дітей сторін з матір'ю, то саме вона наділена законом правом на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на їх утримання. В даному випадку з таким позовом звернувся батько дітей. Наявність вищезазначеного судового рішення унеможливлює задоволення даного позову.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції було невірно встановлено обставини справи щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог та права на їх заявлення, у зв'язку з чим рішення місцевого суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15 лютого 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 серпня 2018 року.

Головуючий суддя Ковальчук Н. М.

Судді: Бондаренко Н .В.

Хилевич С. В.