ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року

м. Харків

Справа № 642/435/18
Провадження № 22-ц/790/3424/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів:

головуючого - Бровченко І.О.
суддів: Колтунової А.І., Кружиліної О.А.,
за участю секретаря - Гуржій І.В.,

імена (найменування) сторін:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

інші учасники справи:

третя особа на стороні позивача - ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2018 року в складі судді Євтіфієв В.М. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання,

ВСТАНОВИВ :
01 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 усіх видів доходу, щомісяця, на утримання третьої особи на час навчання в учбовому закладі до досягнення ним 23 років.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтво про народження, який досяг повноліття і навчається в учбовому закладі на денній формі навчання.

Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання сина на час навчання не надає.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2018 позовні вимоги ОСОБА_1 , третя особа на боці позивачки ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу, щомісяця, починаючи з 01 лютого 2018 р., до часу закінчення навчання в учбовому закладі.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2018 року скасувати; постановити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання сина ОСОБА_3 на весь період навчання до досягнення ним двадцяти трьох років, посилається на неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що місячний дохід ОСОБА_1 складає 6-7 тис. грн., син стипендію не отримує, що підтверджується довідкою навчального закладу. З декларації відповідача вбачається, що за 2017 рік його дохід склав 31 000 грн. в ТОВ «Спринтер-К» та 138 000 грн. за місцем основної роботи в Київському військовому комісаріаті, інших дітей у нього немає, вважає помилковим висновок суду про визначений розмір аліментів в розмірі 1/6 частини доходу.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21 травня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2018 року в складі судді Євтіфієв В.М. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21 травня 2018 рокузакінчено підготовку апеляційного розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання.

Призначено справу до розгляду судом апеляційної інстанції в приміщенні Апеляційного суду Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з урахуванням заявленого розміру аліментів, вимог ч. 9 ст. 7 СК України, обгрунтованим розміром стягнення з відповідача аліментів суд вважав 1/6 частини всіх видів доходу, щомісяця, оскільки це буде відповідатиме інтересам як позивача, який буде отримувати частку від доходу відповідача на своє утримання, так і відповідача, у вільному розпорядженні якого залишиться більша частка його доходу. Такий розмір буде відповідати матеріальному становищу відповідача, який на думку суду несе щомісячні витрати на утримання вказаного майна.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_2 є рідним батьком повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 . (а.с. 2).

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11 січня 2017 року, що підтверджується копією рішення суду. (а.с. 3).

ОСОБА_3 зареєстрований та проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 8).

Згідно з довідкою ДВНЗ «Харківський коледж транспортних технологій», ОСОБА_3 справді навчається у ДВНЗ «Харківський коледж транспортних технологій» на бюджетній формі навчання, є студентом денного відділення.

Загальна сума доходу з 01 липня 2017 по 31 грудня 2017 року становить 0, 00 грн. (а.с. 4).

Відповідно до довідки Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради мати ОСОБА_1 займає посаду вчителя, сума доходу з червня 2017 року по листопад 2017 року склала 54889, 09 грн. (а.с. 5).

Згідно довідки Вишгородського районного військового комісаріату від 11 серпня 2016 року ОСОБА_2 дійсно відповідно до указу Президента України від 17.03.2014 року № 303 був призваний 19.03.2014 року Вишгородським районним військовим комісаріатом Київської області на військову службу по мобілізації. З 04.03.2015 року на підставі наказу з ним укладено контракт про проходження військової служби строком до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію (а.с. 10).

Відповідно до даних роздрукованої з сайту Національного агенства з питань запобігання корупції декларації ОСОБА_2 за звітний період 2017 року заробітна плата отримана за основним місцем роботи в ТОВ «Спринтер К» склала 31 000 грн., в Київському обласному військовому комісаріаті - 138 000 грн. (а.с. 31-35).

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За рішенням суду батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо її дохід набагато перевищує дохід кожного з них і повністю забезпечує її потреби. (ст. 188 СК України.).

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. (ст. 200 СК України).

Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК (2947-14). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV (606-14) "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження" (606-14), а також у статтях 194 - 197, 274 СК (2947-14).

Статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Отже, вирішення питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у частці від заробітку залежить від наявності у відповідача такої можливості.

Як встановлено, ОСОБА_3 досяг повноліття, але продовжує навчання на денному відділенні вищого навчального закладу.

Дослідивши обставини справи, суд враховує матеріальне становище дитини, що ОСОБА_2 проживає разом з матір`ю, навчається у вищому навчальному закладі на денному відділенні бюджетної форми навчання, стипендію не отримую, також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, а саме, що доходу матері ОСОБА_1 на утримання сина не вистачає, її дохід не забезпечує повністю потреби дитини.

При цьому суд виходить з того, що батьки мають обов`язок щодо утримання своєї дитини, тому як мати ОСОБА_1 так і батько ОСОБА_2 повинні утримувати свою дитину.

За таких обставин, враховуючи встановлені вище обставини, що мають істотне значення, згідно вимог ст. 182 СК України, суд доходить висновку, що батько ОСОБА_2 має можливість надавати матеріальну допомогу та сплачувати аліменти, беручи до уваги, що син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, тобто як батько та і мати мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини заробітку є достатнім для забезпечення потреб ОСОБА_3 .

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 усіх видів доходу, щомісяця, на утримання третьої особи на час навчання в учбовому закладі до досягнення ним 23 років.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно вимог статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивачем в межах доказування не доведено суду про можливість з боку відповідача надавати матеріальну допомогу в заявленому розмірі, а саме ј частини доходу щомісячно.

Згідно вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, які є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи. За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовано обставини справи, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України надана правильна правова оцінка доказам по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України і доводами скарги не спростовується, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального праві, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2018 року залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку тільки у випадках, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 серпня 2018 року.

Головуючий -

Судді :