Суддя Попова В. О.
Справа № 644/2985/18
Провадження № 2-о/644/121/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

«03» серпня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Попової В.О., за участю секретаря - К.С., заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Індустріальне об'єднання управління пенсійного фонду України в м. Харкові про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою до Індустріального об'єднання управління пенсійного фонду України в м. Харкові, в якій просила встановити факт її проживання як члена сім'ї з ОСОБА_2 за однією адресою з 03.01.2003 року та по день його смерті - по ІНФОРМАЦІЯ_1, а також факт її знаходження на утриманні ОСОБА_2 В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 16.03.1991 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 від подружнього життя народилась донька - ОСОБА_3 З 2001 року вона, її чоловік ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3 проживали сумісно, однією родиною в АДРЕСА_1. У 2003 році ОСОБА_1 у зв'язку з захворюванням було встановлено 3 групу інвалідності, у зв'язку з чим вона отримувала пенсію, та не працювала, знаходячись на утриманні чоловіка - ОСОБА_2, який працював на керівних посадах та був взмозі фінансово утримувати родину. Встановлення зазначених фактів заявнику необхідно для переходу на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала вимоги заяви, обґрунтувала свої доводи аналогічно вищевикладеному. Просила встановити факт її проживання з ОСОБА_2 як члена сім'ї за однією адресою з 03.01.2003 року та по день його смерті - по ІНФОРМАЦІЯ_1, а також факт її знаходження на утриманні ОСОБА_2 . Посилаючись на значно менший розмір своєї пенсії порівняно з доходами свого чоловіка - ОСОБА_2, стверджує, що перебувала на утриманні останнього. Вважає, що як член родини померлого, яка знаходилась на його утриманні , вона має право на отримання пенсії чоловіка, оскільки ОСОБА_2 мав найбільший від неї прибуток.

Представник Індустріального об'єднання управління пенсійного фонду України в м. Харкові в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без участі представника УПФ. Відповідно до заяви, УПФ просить вирішити вимоги заявника на розсуд суду.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши надані докази в межах заявлених вимог , суд приходить до наступного.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадами суспільства.

Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.1999р. № 5-рп/99 було визначено, що під членом сім'ї треба розуміти особу, що перебуває з суб'єктом права на пільги у правовідносинах, природа яких визначається кровними (родинними зв'язками) або шлюбними відносинами, постійним проживанням, веденням спільного господарства.

Судом встановлено, що з 2000-х років заявник та її чоловік ОСОБА_2 проживали в зареєстрованому шлюбі в АДРЕСА_1. Проживаючи в зазначеному будинку , заявник та ОСОБА_2 разом вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки чоловіка та дружини, що підтверджується відповідними квитанціями про сплату комунальних послуг та пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5

Свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського юстиції підтверджується, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

У суду не виникає сумнівів щодо того, що заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2003 року до смерті останнього проживали однією сім'єю в зареєстрованому шлюбі в АДРЕСА_1. Проте , суд не вбачає підстав для встановлення спірних фактів, у тому числі встановлення факту проживання заявника як члена сім'ї з ОСОБА_2 за однією адресою з наступних підстав.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" , пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму ОСОБА_8 (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Відповідно до ч.2,4 ст.75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові №6-1111цс17 від 16 серпня 2017 року, де суд зробив висновок про те, що якщо доходи особи були вищими від прожиткового мінімуму, встановленого законом, то таку особу не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини 4 статті 75 СК України.

Статтею 21 Закона України « Про державний бюджет України на 2011 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01 квітня у розмірі - 764 гривні.

Як роз'яснено в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для позивачки постійним і основним джерелом засобів існування.

З пояснень заявника в судовому засіданні вбачається , що на момент смерті ОСОБА_2 і на даний час вона має власне джерело засобів для існування у вигляді пенсії за інвалідністю, її доходи є постійними. Доказів того, що розмір пенсії заявника є нижчими від розміру прожиткового мінімуму , встановленого законом для осіб, що втратили працездатність ( на червень 2011 року - 764 грн. ) суду не надано . Крім того, позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що вона отримувала від ОСОБА_2 допомогу, яка була для неї особисто постійним і основним джерелом засобів існування. Наявні в матеріалах справи документи, як докази, не підтверджують тієї обставини, що заявник отримувала від ОСОБА_2 допомогу, яка була для неї особисто постійним і основним джерелом засобів існування. В судовому засіданні 03.08.2018 р. заявник просила ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 13, 76, 77 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Заявницею не надано доказів на підтвердження своїх вимог.

Факт сумісного проживання з ОСОБА_2 не є беззаперечним доказом, що заявниця перебувала на його утриманні та отримувала допомогу, що має постійний характер.

Організація заявником поховання померлого ОСОБА_2 та ведення за життя останнього спільного господарства, на які посилається ОСОБА_1 як на підтвердження своїх вимог, не свідчить, що доходи ОСОБА_2 були основним джерелом засобів до існування заявниці, враховуючи отримання нею пенсії.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення , якщо від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Отже, якщо виходити з того, що метою встановлення спірних у цій справі фактів є отримання позивачкою права на пенсію у зв'язку з втратою годувальника , а такого права вона, на думку суду, не має з підстав, вказаних вище, то суд вважає, що відсутні підстави для встановлення вказаних фактів взагалі. Вимога про встановлення факту знаходження позивачки на утриманні ОСОБА_2 є безпідставною та не може бути задоволеною, а у зв'язку з цим відсутні підстави і для встановлення для вказаної мети факту її проживання як члена сім'ї з ОСОБА_2 за однією адресою за період, вказаний в заяві.

За таких обставин підстави для задоволення вимог заяви ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ст.ст. 12,13,76, 77,81, 293, 294, 315, 318 ЦПК України, суд, - В И Р І Ш И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Індустріальне об'єднання управління пенсійного фонду України в м. Харкові про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. О. Попова

Повний текст рішення складено та підписано 07.03.2018 року.

Суддя В. О. Попова