Справа №265/5825/18
Провадження №2/265/1438/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І. Г.,

за участю секретаря Бобильової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Лівобережному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, що діє в своїх інтересах та в інтересах своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою 105 в будинку 103 по вулиці Азовстальській в місті Маріуполі Донецької області. В обґрунтування позову зазначено, що на підставі договору купівлі-продажу від 06.06.2012, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстраційний номер № 555, позивачу належить вищевказана квартира. За вказаною адресою зареєстровані позивач, її невістка та неповнолітня онучка. Починаючи з 2014 року відповідачі не проживають в спірній квартирі, адже виїхали на постійне місце проживання до ОСОБА_5 Федерації, область Брянска район Злинковський, районний пункт Вишков. Зазначений факт підтверджується актом, складений комісією КСН «Азовстальський» від 30.05.2018. Позивач зазначає, що реєстрація відповідачів в квартирі позбавляє її права у повній мірі користуватися та розпоряджатися її майном. Крім того, це не дає їй можливості оформити субсидію по сплаті комунальних коштів. Вважає, що відповідачі не проживають в будинку без поважних причин, на підставі чого, посилаючись на законодавство України просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Позивач до судового засідання не зявилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, що діє в своїх інтересах та в інтерасх своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_3, у судове засідання не з'явилась, від неї в матеріалах справи мається заява, адресована суду, відповідно до якої, остання не заперечує проти визнання її та її неповнолітньої дочки такими, що втратили право користування квартирою 105 в будинку 103 по вулиці Азовстальській в місті Маріуполі, оскільки вони там не проживає з 2014 року. Саме з цього часу вони проживають в ОСОБА_5 Федерації, область Брянська район Злинковський, районний пункт Вишков, вулиця Лугова будинок 38. Неповнолітня в цьому населеному пункті відвідує школу. На теперішній час вони не можуть приїхати до України, щоб знятись добровільно з реєстрації. Просить розглянути справу без її участі.

Представник третьої особи, Служби у справах дітей Маріупольської міської ради по Лівобережному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, що діє на підставі довіреності, ОСОБА_6 у судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі. Крім того вказала, що не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріалами справи встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 06 червня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 555.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним.

Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сімї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання.

В сенсі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Згідно інформації про кількість зареєстрованих осіб, наданої 13 червня 2018 року Лівобережним відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно акту від 30.05.2018 за № 96, складеного головою КСН «Азовстальський» ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Азовстальська квартира 105 будинок 103, не проживають з серпня 2014 року, що підтверджують сусіди.

Відповідно свідоцтва про народження серії І-НО №368611, виданого 03 березня 2004 року виконкомом Тополинської сільської ради Володарського району Донецької області, ОСОБА_3 народилась 26 лютого 2004 року, в графі батьки зазначені: ОСОБА_7 та ОСОБА_2, актовий запис №03.

Відповідно паспортів громадян ОСОБА_5 Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянами ОСОБА_5 Федерації та зареєстровані за адресою: ОСОБА_5 федерація, область Брянська, район Злинковський, районний пункт Вишков, вулиця Лугова будинок 38.

Отже, з урахування визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що відповідач та її неповнолітня донька добровільно, без поважних на те причин не проживають за адресою спірної квартири понад рік.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3, а відповідачі, будучи зареєстрованими у вказаному будинку, але фактично там не проживають, перешкоджають у користуванні та розпорядженні нею своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов та визнати відповідача та її неповнолітню дочку такими, що втратили право користування даним жилим приміщенням.

Крім того, приймаючи до уваги, що позивач не просить покласти судові витрати на відповідачку, суд вважає можливим залишити сплачений позивачем судовий збір у розмірі 704,80 гривень за його рахунок.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 12,13,141,223,259,264-265,280-282 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Лівобережному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та неповнолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, такими, що втратили право користування квартирою 105 в будинку 103 по вулиці Азовстальській в місті Маріуполі Донецької області.

Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 704,80 гривень залишити за його рахунок.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 31 липня 2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7.

Неповнолітня: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7.

Суддя І.Г. Мельник