Дата документу 26.07.2018
Справа № 334/7277/17
Провадження № 2/334/1428/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Баруліної Т.Є.,

за участю секретаря Сагайдак Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя, що повязано з виконанням трудових обовязків

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя, що повязано з виконанням трудових обовязків, у якому вказує, що вона перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Запоріжтрансформатор» з 17 серпня 1987 року по 07 травня 2012 року. Позивачка працювала за професією «просочувальник електротехнічних виробів» - 24 роки 7 місяців, в умовах впливу шкідливих факторів (клас III, ступінь 1), які призвели до виникнення професійного захворювання основний діагноз: хронічний бронхіт II в фазі стихаючого загострення, прикореневий і нижньодольовий пневмофіброс, ЛН (легенева недостатність) І ст.; супутні діагнози: дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба І-ІІ ст., церебральний атеросклероз, дисцеркуляторна енцефалопатії І ст., остеохондроз попереково-крижового відділу хребта

23.09.2013 року за результатами обстеження медико-соціальної експертної комісії позивачці було первинно встановлено 3 групу інвалідності з 30% втрати працездатності, відповідно до довідки МСЕК від 23.09.2013 р. серії 10 ААБ № 496375, та у якості причини встановлення інвалідності зазначено професійне захворювання.

ОСОБА_2 висновку МСЕК серії АВ №0835024 та АБ №0034279 від 23.10.2017 р. позивачці було підтверджено 3 групу інвалідності з 30% стійкої втрати професійної працездатності та встановлено її безстроково.

У звязку з професійним захворюванням та його наслідками позивачка зазнала душевних страждань, не може вести повноцінний спосіб життя, зазнала порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості. Просить стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди 50000 грн.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 підтримала заявлені позовні вимоги і просила їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_4, позов не визнав, надав письмовий відзив на позов, суду пояснив, що дійсно позивачка працювала на підприємстві з 1987 р. і до 2012 р., і отримала професійне захворювання. Позивачка будучи повідомленою про шкідливі умови праці, свідомо на власний ризик погодилась працювати в даних умовах, тобто з власної ініціативи допускала погіршення свого здоровя. Натомість, підприємство на виконання вимог ЗУ «Про охорону праці» та умов колективного договору безоплатно забезпечувало позивача, як працівника, зайнятого на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, лікувально-профілактичним харчуванням, надавало додаткову оплачувану відпустку та здійснювало оплату праці у підвищеному розмірі. Тому, вважають заявлений позивачкою розмір моральної шкоди у сумі 50000 грн. необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам розумності і справедливості.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачка 17.08.1987 року була прийнята на роботу на «Запорізький трансформаторний завод», до 01.03.2009 року працювала на посаді просочувальником електротехнічних виробів в цеху термовакуумної обробки ПАТ «Запоріжтранформатор», 01.03.2009р. переміщена до трансформаторного цеху №1 ПАТ «Запоріжтрансформатор» на ту ж саму посаду. 07.05.2012 року була звільнена за власним бажанням у звязку із ви ходом на пенсію /а.с.8-9/.

ОСОБА_2 розслідування хронічного професійного захворювання від 07.09.2012 року, встановлено, що за гігієнічною класифікацією праці умови праці відносяться до 3 класу 1 ступеня (шкідливі). Встановлена наявність у ОСОБА_1 професійного захворювання: основний діагноз: хронічний бронхіт II в фазі стихаючого загострення, прикореневий і нижньодольовий пневмофіброс, ЛН (легенева недостатність) І ст.; супутні діагнози: дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба І-ІІ ст., церебральний атеросклероз, дисцеркуляторна енцефалопатії І ст., остеохондроз попереково-крижового відділу хребта /а.с.10-оберт/

ОСОБА_2 п. 16 ОСОБА_2, професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи у шкідливих умовах праці,недосконалості технологічного процесу.

Відповідно до п. 17 ОСОБА_2, причиною виникнення професійного захворювання стала наявність у повітрі робочої зони просочувальника електротехнічних виробів масла мінерального нефтяного у кількості 2,5 - 8,5 мг/м3 при ГКД - 5,0 мг/м3.

Перевищення гранично допустимої концентрації шкідливої речовини у повітрі робочої зони Позивачки також зафіксовано у санітарно-гігієнічній характеристиці умов праці від 10.04.2012 р. № 10-19/597 /а.с.11-17/.

У період з 28.01.2013 р. по 06.02.2013 р. позивачка знаходилась на обстеженні у 1 терапевтичному відділенні Українського науково-дослідного інституту промислової медицини, де їй було встановлено остаточний діагноз, що підтверджується Випискою-епікризом із медичної карти №380 стаціонарної хворої ОСОБА_1В./а.с.18/

ОСОБА_2 виписки із медичної карти № 15614, у період з 11.09.2013 р. по 20.09.2013 р. позивачка перебувала на обстеженні та лікуванні у відділенні професійної патології Комунальної установи «Запорізька обласна клінічна лікарня» /а.с.19/

Відповідно до Виписки із ОСОБА_2 огляду МСЕК від 23.09.2013 р. серії 10 ААБ № 496375, позивачці було первинно встановлено 3 групу інвалідності з 30% втрати працездатності, у якості причини встановлення інвалідності зазначено професійне захворювання /а.с.20/.

ОСОБА_2 Довідки до огляду МСЕК серії АВ №0835024 та АБ №0034279 від 23.10.2017 р. позивачці було підтверджено 3 групу інвалідності з 30% стійкої втрати професійної працездатності та встановлено її безстроково /а.с.21,22/.

До того ж, з часу первинного встановлення інвалідності позивачка неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні професійної патології Комунальної установи «Запорізька обласна клінічна лікарня», що підтверджується Виписками стаціонарного хворого, зокрема: з 24.03.2014 р. по 03.04.2014 р. (виписка із медичної карти № 5301); з 10.09.2014 р. по 22.09.2014 р. (виписка із медичної карти № 15243); з 06.04.2015 р. по 16.04.2015 р. (виписка із медичної карти № 6323); - з 07.09.2015 р. по 17.09.2015 р. (виписка із медичної карти № 15107); з 18.04.2016 р. по 28.04.2016 р. (виписка із медичної карти № 7337); з 18.04.2017 р. по 28.04.2017 р. (виписка із медичної карти № 7004); з 14.09.2017 р. по 25.09.2017 р. (виписка із медичної карти № 15568) /а.с.23-29/.

У звязку з підтвердженням 3 групи інвалідності в результаті професійного захворювання, у відділі МСЕК №1 для ОСОБА_1 була затверджена Індивідуальна програма реабілітації інваліда № 653 від 23.10.2017р. /а.с.30/.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

ОСОБА_2 із ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Стаття 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які причинили втрату працездатності» передбачає відшкодування моральної шкоди застрахованим особам незалежно від відшкодування майнової шкоди i є одним iз способів захисту особистих немайнових прав працівника.

Спеціальним законом, яким урегульовано питання відшкодування працівникові (застрахованій особі) за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України моральної шкоди в разі нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання, які призвели до втрати працівником працездатності є Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Оскільки вiддiлення Фонду на час виникнення спірних правовідносин у звязку зi зміною спеціального закону не вiдповiдає за завдану моральну шкоду, то в разі отримання працівником виробничої травми чи професійного захворювання в цей період він набуває права на відшкодування моральної шкоди на загальних підставах, установлених законом.

Вiдповiдно до ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних i нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до ст. 158 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, позитивного досвіду з охорони праці, зниження та усунення запиленості та загазованості повітря у виробничих приміщеннях, зниження інтенсивності шуму, вібрації, випромінювань тощо.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, зокрема: впроваджує прогресивні технології, досягнення науки і техніки, засоби механізації та автоматизації виробництва, вимоги ергономіки, позитивний досвід з охорони праці; забезпечує усунення причин, що призводять до нещасних випадків, професійних захворювань, та здійснення профілактичних заходів, визначених комісіями за підсумками розслідування цих причин. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

ОСОБА_2 ст. 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку

Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків i вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до розяснень, що містяться у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» згідно з ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя i здоровя умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає вiд нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Вiдповiдно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслiдок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку iз знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності i справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 завдано моральних страждань та переживань у звязку з хронічним професійним захворюванням, отриманим на виробництві, яка тривалий час вимушена лікуватися, зазнала фізичного болю, отримала хронічне захворювання та інвалідність 3 групи безстроково із остаточною втратою професійної працездатності 30%.

Отже, сам факт виникнення у позивачки ОСОБА_1 професійного захворювання основний діагноз: хронічний бронхіт II в фазі стихаючого загострення, прикореневий і нижньодольовий пневмофіброс, ЛН (легенева недостатність) І ст.; супутні діагнози:дифузнийкардіосклероз, гіпертонічна хвороба І-ІІ ст., церебральний атеросклероз, дисцеркуляторна енцефалопатії І ст., остеохондроз попереково-крижового відділу хребта, з настанням таких негативних наслідків, як визнання її інвалідом 3-ї групи безстроково із остаточною втратою професійної працездатності 30%, свідчить про те, що позивачка в силу ч.1 та п.1 ч.2 ст. 23 ЦК України має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, і яка полягає у фізичному болі та стражданнях, яких ОСОБА_1 зазнала в результаті захворювання.

При цьому, визначаючи розмiр моральної шкоди суд враховує стан здоров'я позивачки, наслідки отриманого хронічного професійного захворювання, відсоток втрати працездатності (30% та 3 група інвалідності), неможливості відновлення професійної працездатності і належного стану здоровя, тяжкість вимушених змін в житті позивача, обсяг та глибини фізичних та моральних страждань, яких зазнав та продовжує зазнавати позивач та виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд вважає за можливе стягнути на користь позивача в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 15000 грн.

Оскільки позивачі по даній категорії справ звільняються від сплати судового збору при подачі позову, то судовий збір на користь держави має бути стягнутий з відповідача у сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст.153, 158, 173, 237-1 КЗпП України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор»» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 15 000 грн. (пятнадцять тисяч гривень).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор» на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривень 80 коп.)

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного рішення - 03.08.2018 р.

Суддя: Баруліна Т. Є.