"07" серпня 2018 р. Справа № 363/2495/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Баличевої М.Б., за участю секретаря Рибки І.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа: Вишгородський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Вишгородське районне комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» на дії і рішення державного виконавця виконавчої служби та поновлення порушеного права,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії і рішення державного виконавця Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Київської області Гафарової Л.Б., в якій просила визнати дії неправомірними і скасувати постанову державного виконавця Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Київської області Гафарової Л.Б. ВП № 51362889 від 06.07.2016 року на підставі якої 19.07.2016 року внесено запис про обтяження № 15471041 (спеціальний розділ) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 19.07.2016 року за № 15471041 про арешт нерухомого майна та заборону на його відчуження; визнати дії неправомірними і скасувати постанови державного виконавця Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Київської області ВП № 54761494 від 22.09.2017 року; ВП № 54761927 від 22.09.2017 року та ВП № 54762113 від 22.09.2017 року.

Скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 випадково стало відомо, що Вишгородським районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області накладено арешт на її майно та оголошено заборону на його відчуження. З цього приводу, 11.06.2018 року нею було направлено запит до Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області щодо підстав виникнення такого арешту, відповіді на запит нею отримано не було. З автоматизованої системи виконавчих проваджень вона дізналася щодо неї Вишгородським районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області винесено постанови: ВП № 54761494, ВП № 54761927 та ВП 54762113 від 22.09.2017 року, стягувачем по яких є Вишгородське районне комунальне підприємство «Вишгородтепломережа». З інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна їй стало відомо, що за номером запису про обтяження № 15471041 (спеціальний розділ) 19.07.2016 року на підставі постанови державного виконавця Гафарової Л.Б. ВП № 51362889 від 06.07.2016 року на все нерухоме майно накладено арешт та оголошено заборону його відчуження. Вказала, що її не повідомляли про відкриття виконавчого провадження, так само, як і про арешт майна та заборону на його відчуження. На підставі викладеного, ОСОБА_1 змушена звернутися до суду із вказаною скаргою.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явилася, на адресу суду направила клопотання про розгляд скарги без її участі, в якій скаргу повністю підтримала та просила її задовольнити, та просила суд долучити до матеріалів справи додаткові письмові докази.

Представник стягувача Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав письмовий відзив на скаргу в якому просив суд провести розгляд справи без його участі та відмовити заявниці у задоволенні скарги.

Представник Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання також не з'явився, через канцелярію суду надав письмовий відзив на скаргу, в якому просив суд провести розгляд справи без його участі та відмовити заявниці у задоволенні скарги

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про залишення без задоволення скарги з наступних підстав.

Відповдіно до ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що згідно виконавчих листів № 363/4810/15-ц виданих Вишгородським районним судом Київської області 14.04.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за опалення у розмірі 5 280, 79 грн., витрат, пов'язаних з викликом у пресі до суду у сумі 420 грн. та судового збору у розмірі 1 218 грн. державним виконавцем Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гафаровою Л.Б. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.07.2016 року № 51362889.

З копій матеріалів виконавчого провадження № 51362889 видно, що накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження проводилося у відповідності до порядку звернення стягнення на майно боржника, встановленого главою 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, який діяв на дату накладання арешту на майно боржника.

Крім того, в матеріалах виконавчого провадження також вбачається те, що за ОСОБА_1 як за боржником також рахуються і інші виконавчі провадження.

Також, в матеріалах виконавчого провадження наявна постанова від 21.12.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу за ВП № 51362889 з підстави відсутності у ОСОБА_1 як боржника майна, на яке може буде звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 1 та ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 1 та ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до ч. 1 та ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Тобто, судом встановлено, що при винесені постанови про накладення арешту та оголошення заборони на його відчуження від 06.07.2016 року № 51362889 державним виконавцем було виконано всі вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

Що стосується вимог про визнання дій неправомірними і скасування постанов ВП № 54761494, 54761927, 54762113 від 22.09.2017 року суд зазначає, що в поданій ОСОБА_1 скарзі не наведено жодних підстав та обгрунтувань для скасування зазначених постанов, у зв'язку із чим, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги за її необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 4,5,7,10,12,17,352,353,354, 451 ЦПК України, ст. ст. 13,18,19,26,59,74 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа: Вишгородський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Вишгородське районне комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» на дії і рішення державного виконавця виконавчої служби та поновлення порушеного права - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали через Вишгородський районний суд Київської області.

Головуючий М.Б. Баличева