ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року

м. Київ

справа № 756/9266/15-ц

провадження № 61-4429св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Терра Банк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року, ухвалене у складі судді Кричиної А. В., та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 10 лютого 2016 року, постановлену колегією суддів у складі: Барановської Л. В., Панченка М. М., Побірченко Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства «Терра Банк» (далі - ПАТ «Терра Банк»), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання незаконним переведення на іншу посаду, скасування записів у трудовій книжці, витребування трудової книжки, зобов'язання здійснити розрахунок при звільненні, стягнення вихідної допомоги і середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначила, що з липня 2013 року працювала на посаді начальника управління методології ПАТ «Терра Банк». 12 травня 2014 року її незаконно звільнено із займаної посади на підставі статті 38 КЗпП України за власним бажанням. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 3 грудня 2014 року її поновлено на роботі, а рішенням Апеляційного суду міста Києва від 7 квітня 2015 року стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу і відшкодовано моральну шкоду.

Заявник зазначає, що рішення про поновлення на роботі тривалий час не виконувалося, у зв'язку з чим рішеннями Оболонського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року та від 7 липня 2015 року стягнено з роботодавця середній заробіток у зв'язку із затримкою поновлення на роботі і відшкодовано завдану моральну шкоду. Фактично на роботі її поновлено 5 травня 2015 року.

Посилається на те, що на визначеному їй робочому місці не створено умов для виконання посадових обов'язків, воно не відповідає вимогам до офісного приміщення, оскільки засоби комунікації, санвузол і належне освітлення відсутні.

Одночасно з поновленням на роботі їй вручено повідомлення про наступне вивільнення у зв'язку із скороченням штату працівників та повідомлення про зміну істотних умов праці, відповідно до якого запропоновано зайняти посаду архіваріуса із встановленням неповного робочого часу - 2 години на тиждень. Позивач зазначає, що ця посада не відповідає її спеціальності, кваліфікації і фаховому досвіду, згоди на переведення вона не давала.

У зв'язку з численними порушеннями її трудових прав, невиконанням судових рішень про виплату середнього заробітку і відшкодування моральної шкоди, позивач звернулася до ПАТ «Терра Банк» із заявою від 12 червня 2015 року про звільнення за власним бажанням з 26 червня 2015 року на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України, зазначивши у заяві усі допущені роботодавцем порушення законодавства про працю, умов колективного і трудового договору.

Незважаючи на отримання цієї заяви, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Терра Банк» не проводить звільнення, натомість незаконно видає накази про перенесення її відпусток і наказ про переведення на посаду архіваріуса із одночасною зміною істотних умов праці.

Вважає такі дії роботодавця незаконними, оскільки він зобов'язаний звільнити її з 26 червня 2015 року на підставі заяви від 12 червня 2015 року, провести повний розрахунок і видати трудову книжку.

За таких обставин ОСОБА_4 просила: визнати незаконними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Терра Банк» щодо порушення її прав при звільненні та зобов'язати ПАТ «Терра Банк» належним чином оформити звільнення з роботи; зобов'язати ПАТ «Терра Банк» визнати, що припинення трудових відносин відбулося 26 червня 2015 року згідно її заяви про звільнення; визнати незаконним неоформлення наказу про звільнення з 26 червня 2015 року за частиною третьою статті 38 КЗпП України на підставі її заяви; зобов'язати ПАТ «Терра Банк» звільнити її згідно з поданою заявою від 12 червня 2015 року на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України та внести відповідні записи до трудової книжки; визнати незаконним невидачу трудової книжки 26 червня 2015 року у зв'язку з припиненням трудових відносин за її заявою; зобов'язати ПАТ «Терра Банк» видати їй трудову книжку; зобов'язати ПАТ «Терра Банк» виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу та за час затримки видачі трудової книжки по дату отримання нею трудової книжки чи ухвалення судового рішення з індексацією нарахованих сум; визнати незаконним непроведення відповідачем розрахунку при звільненні на її вимогу відповідно до заяви; стягнути з ПАТ «Терра Банк» на її користь грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток, вихідної допомоги в розмірі трьох посадових окладів відповідно до статті 44 КЗпП України; визнати незаконним та скасувати наказ про зміну істотних умов праці № 92-ос від 6 липня 2015 року; визнати незаконним її переведення на посаду архіваріуса; визнати недійсним та скасувати запис у трудовій книжці від 6 липня 2015 року про її переведення на посаду архіваріуса; визнати незаконними дії ПАТ «Терра Банк» при звільненні і зобов'язати ПАТ «Терра Банк» та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб протягом трьох днів з дня набрання рішенням законної сили внести записи до трудової книжки про скасування запису про переведення на посаду архіваріуса з 6 липня 2015 року та про звільнення з посади начальника управління методології з дати видачі трудової книжки на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України; визнати незаконними та скасувати накази про перенесення відпусток № 25-в від 26 червня 2015 року, № 28-в від 7 липня 2015 року; стягнути з ПАТ «Терра Банк» на її користь у відшкодування моральної шкоди у зв'язку з незаконними діями, в тому числі у зв'язку з внесенням до трудової книжки записів про переведення на посаду архіваріуса, 200 000,00 гривень; зобов'язати ПАТ «Терра Банк» виплатити обчислені та незаконно не виплачені їй на дату звільнення розрахункові кошти; застосувати до ПАТ «Терра Банк» інші санкції, що передбачені при порушенні трудового законодавства.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року позов задоволено частково. Визнано незаконним і скасовано наказ ПАТ «Терра Банк» № 92-ос від 6 липня 2015 року «Про зміну істотних умов праці ОСОБА_4.», яким переведено начальника управління методології ОСОБА_4 на посаду архіваріуса відділу організації та контролю документообігу управління справами. Зобов'язано ПАТ «Терра Банк» внести відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_4 про скасування переведення начальника управління методології ОСОБА_4 на посаду архіваріуса відділу організації та контролю документообігу управління справами. Визнано незаконними та скасовано накази ПАТ «Терра Банк» № 25-в від 26 червня 2015 року «Про надання частини щорічної відпустки у зв'язку з хворобою» та № 28-в від 7 липня 2015 року «Про надання частини щорічної відпустки у зв'язку з хворобою». Стягнено з ПАТ «Терра Банк» на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 5 000,00 гривень. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення ПАТ «Терра Банк» законодавства про працю при зміні істотних умов праці ОСОБА_4, переведенні на посаду архіваріуса і продовженні її відпусток, що є підставою для скасування відповідних наказів і відшкодування моральної шкоди. Відмовляючи у задоволенні інших позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довела порушення роботодавцем законодавства про працю, умов колективного і трудового договору, тому ПАТ «Терра Банк» правомірно відмовив їй у розірванні трудового договору за заявою від 12 червня 2015 року на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 10 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року залишено без мін.

Відхиляючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо недоведеності тверджень ОСОБА_4 про порушення ПАТ «Терра Банк» законодавства про працю, умов колективного і трудового договору, що підтверджує правомірність відмови роботодавця звільнити позивача за її заявою від 12 червня 2015 року на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України.

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просить рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року в частині відмови у позові та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 10 лютого 2016 року про залишення без змін рішення суду першої інстанції у відповідній частині змінити, задовольнивши її позовні вимоги повністю.

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у оскаржуваній частині ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, що унеможливило з'ясування фактичних обставин, які мають значення для справи.

Заявник зазначає, що суд не надав належної оцінки її доводам про систематичне порушення ПАТ «Терра Банк» законодавства про працю, умов колективного і трудового договору, які підтверджують наявність у неї передбаченого законом права розірвати трудовий договір за власним бажанням на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України.

ПАТ «Терра Банк» тривалий час ухилялося від добровільного виконання рішення про поновлення її на роботі, не виплатило присуджений рішенням середній заробіток в межах платежу за один місяць, що є безумовним порушенням її трудових прав.

Вважає помилковим висновок судів попередніх інстанції про те, що невиплата їй заробітної плати з 12 травня 2014 року зумовлена включенням цієї суми до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Терра Банк», оскільки заробітна плата іншим працівникам виплачується у грошовій формі на карткові рахунки.

Посилається на те, що ПАТ «Терра Банк» зобов'язане звільнити її з 26 червня 2015 року за заявою від 12 червня 2015 року, тому дії роботодавця щодо невидачі трудової книжки і непроведення розрахунку після 26 червня 2015 року є незаконними.

ОСОБА_4 зазначає, що суди попередніх інстанції не надали належної оцінки твердженням щодо порушення її трудових прав, тобто не забезпечили справедливе і неупереджене вирішення справи.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 25 квітня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1 березня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 3 грудня 2014 року ОСОБА_4 поновлено на посаді начальника управління методології ПАТ «Терра Банк» з 12 травня 2014 року; у зазначеній частині рішення набрало законної сили.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 7 квітня 2015 року з ПАТ «Терра Банк» на користь ОСОБА_4 стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 130 393,12 гривень і 3 000,00 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Наказом ПАТ «Терра Банк» № 74-ос від 5 травня 2015 року ОСОБА_4 поновлено на посаді начальника управління методології з 12 травня 2014 року та встановлено робоче місце за адресою: місто Київ, вулиця Жмеринська, 26.

15 червня 2015 року ОСОБА_4 засобами поштового зв'язку направила на адресу ПАТ «Терра Банк» заяву від 12 червня 2015 року про звільнення за власним бажанням у зв'язку з порушенням роботодавцем законодавства України про працю на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України. Просила звільнити її з 26 червня 2015 року.

У заяві зазначила наступні порушення своїх трудових прав: невиплату їй заробітної плати з 12 травня 2014 року; невиплату середнього заробітку у розмірі 121 856,40 гривень; невиплату відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 гривень; примушення її до звільнення шляхом погроз; ненадання відпусток за її бажанням як матері двох і більше дітей віком до 15 років; порушення законодавчих і нормативних вимог про охорону праці; ненадання розрахункових листків та розшифровок за видами виплат; ненадання за запитом завірених копій документів про поновлення на роботі для зняття з обліку у центрі зайнятості; створення умов роботи, які унеможливлюють подальшу працю (необладнане робоче місце); постановка завдань, які завідомо неможливо виконати; безпідставне виключення з членів профспілки; інші порушення законодавства України.

Після поновлення на роботі ОСОБА_4 фактично відпрацювала три дні, а саме з 6 травня 2015 року по 8 травня 2015 року. Після 8 травня 2015 року позивач не з'являлась на робочому місці.

За заявою ОСОБА_4 у період з 8 червня 2015 року по 26 червня 2015 року вона перебувала у основній щорічній відпустці.

Також судом встановлено, що після поновлення на роботі з 5 травня 2015 року виплата заробітної плати ОСОБА_4 проводилася ПАТ «Терра Банк» на картковий рахунок НОМЕР_1, що підтверджується випискою по цьому рахунку.

Докази того, що ОСОБА_4 зверталася до банку щодо надання розрахункових листків і копій документів для пред'явлення до центру зайнятості і на такі звернення їй не надано відповіді, відсутні.

З постанови Правління Національного банку України від 23 грудня 2014 року судами встановлено, що у ПАТ «Терра Банк» розпочато процедуру ліквідації, тому стягнений судовими рішеннями середній заробіток і відшкодування моральної шкоди підлягають виплаті ОСОБА_4 відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вимоги ОСОБА_4 щодо виплати середнього заробітку за період з 12 травня 2014 року по день фактичного поновлення на роботі і відшкодування моральної шкоди включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Терра Банк».

З протоколів проведення дослідження метеорологічних факторів, повітря робочої зони, важкості та напруженості праці, шумового навантаження та інфразвуку, освітлення робочого місця начальника управління методології, карти-фотографії робочого місця, карти умов праці начальника управління методології суди встановили, що ПАТ «Терра Банк» створило належні умови для здійснення робочої діяльності начальником управління методології ОСОБА_4 і не допустило порушень законодавства про охорону праці.

Судами не встановлено обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_4 ставилися завдання, які не відповідали її кваліфікаційним обов'язкам, освіті та які завідомо неможливо виконати.

5 травня 2015 року ОСОБА_4 попереджено про наступне вивільнення у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

5 травня 2015 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну істотних умов праці та на виконання наказу ПАТ «Терра Банк» № 26 від 5 травня 2015 року «Про зміну істотних умов праці» запропоновано їй посаду архіваріуса відділу організації та контролю документообігу управління справами.

Згоди на продовження роботи з новими умовами праці ОСОБА_4 не надала.

Наказом ПАТ «Терра Банк» № 92-ос від 6 липня 2015 року начальника управління методології ОСОБА_4 переведено на посаду архіваріуса відділу організації та контролю документообігу управління справами з 6 липня 2015 року із посадовим окладом 1 220,00 гривень. Встановлено їй неповний робочий час - 2 години на тиждень (понеділок та четвер з 09.00 год. до 10.00 год.); внесено відповідний запис до трудової книжки.

Судом також встановлено, що під час перебування у відпустках ОСОБА_4 лікувалася, що підтверджується листками непрацездатності серії АГЧ № 482232 від 15 червня 2015 року і серії АЧГ № 825580 від 30 червня 2015 року, при цьому із заявами про перенесення термінів відпусток до ПАТ «Терра Банк» не зверталась.

Наказами ПАТ «Терра Банк» № 25-в від 26 червня 2015 року «Про надання частини щорічної відпустки у зв'язку з хворобою» та № 28-в від 7 липня 2015 року «Про надання частини щорічної відпустки у зв'язку з хворобою» продовжено ОСОБА_4 щорічну відпустку у зв'язку з хворобою.

Згідно з положеннями статті 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці (стаття 153 КЗпП України).

До початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний роз'яснити працівникові його права і обов'язки. Документом, у якому визначено конкретні завдання та обов'язки працівника, зміст його трудових функцій, є посадова інструкція.

За змістом статті 47 КЗпП Українивласник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок, у строки, визначені в статті 116 КЗпП України.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (стаття 117 КЗпП України).

За змістом частини третьої статті 38 КЗпП Українипрацівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

При припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку (стаття 44 КЗпП України).

У разі, якщо вказані працівником причини звільнення - порушення працедавцем трудового законодавства (частина третя статті 38 КЗпП України), не визнаються роботодавцем, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору.

Судами попередніх інстанцій з поданих сторонами доказів встановлено, що зазначені ОСОБА_4 у заяві від 12 червня 2015 року порушення трудового законодавства роботодавцем ПАТ «Терра Банк» не визнані і у ході судового розгляду їх існування не підтверджено.

Встановивши, що підстав для звільнення ОСОБА_4 згідно з частиною третьою статті 38 КЗпП України у роботодавця не було, а самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору він не вправі, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про правомірність відмови ПАТ «Терра Банк» у звільненні позивача за частиною третьою статті 38 КЗпП України у зв'язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного і трудового договору.

Касаційний суд відхиляє доводи заявника про те, що після отримання її заяви ПАТ «Терра Банк» зобов'язане звільнити її з 26 червня 2015 року, видати трудову книжку і провести повний розрахунок, оскільки позивач подала заяву про звільнення з передбачених частиною третьою статті 38 КЗпП України підстав, які роботодавцем не визнані, тому останній обґрунтовано відмовив ОСОБА_4 у розірванні трудового договору за цією заявою листом від 22 червня 2015 року. У даному листі ПАТ «Терра Банк» навів доводи на спростування тверджень працівника про порушення роботодавцем законодавства про працю, умов колективного і трудового договору.

Посилання заявника на те, що порушення її трудових прав полягає у невиплаті стягненого судовими рішеннями середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 12 травня 2014 року і відшкодування моральної шкоди, спростовуються наявними у справі довідками ПАТ «Терра Банк» про включення цих вимог до реєстру вимог кредиторів банку, з яких судами попередніх інстанцій встановлено, що вимоги позивача акцептовані ПАТ «Терра Банк».

Оскільки у ПАТ «Терра Банк» розпочата процедура ліквідації, погашення вимог кредиторів банку, яким є і позивач відповідно до ухвалених на її користь судових рішень, здійснюється у визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» порядку.

Безпідставними є посилання заявника на те, що невиплатою заробітної плати з 12 травня 2014 року банк порушує лише її права, так як інші працівники отримують заробітну плату на картковий рахунок, оскільки згідно зі статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після запровадження тимчасової адміністрації не задовольняються вимоги кредиторів, за виключенням, зокрема, виплати заробітної плати.

ОСОБА_4 після фактичного поновлення на роботі у травні 2015 року здійснювалося нарахування і виплата заробітної плати на картковий рахунок.

Одночасно грошові вимоги щодо заробітної плати, які виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку, задовольняються за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу активів банку після включення таких вимог до реєстру вимог кредиторів (стаття 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Не свідчить про існування підстав для звільнення за частиною третьою статті 38 КЗпП України посилання ОСОБА_4 на тривале ухилення ПАТ «Терра Банк» від виконання рішення про поновлення її на роботі, оскільки для застосування цієї норми закону підлягає встановленню факт невиконання роботодавцем законодавства про працю, умов колективного і трудового договору у період безпосереднього виконання працівником своїх трудових обов'язків, тобто у період після поновлення на роботі.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалили судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 410 ЦПК Україниє підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій без змін.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 10 лютого 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов С. О. Погрібний Г. І. Усик