АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року

м. Харків

справа № 644/1242/18

провадження № 22ц/790/3591/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

розглянув в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2018 року (в складі судді Бугери О.В.),

встановив:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2, зареєстрований 25 червня 2005 року, міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 481.

В обгрунтування позову вказував, що на теперішній час шлюбні відносини з дружиною припинені та носять формальний характер, сторони з грудня 2017 року проживають окремо та не ведуть спільне господарство, зазначив, що вони мають різні погляди на життя, в зв'язку з чим втратили почуття кохання та поваги один до одного, результатом чого між ними стали постійно виникати суперечки. Збереження сім'ї, на думку позивача, неможливе.

29 березня 2018 року ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву про розірвання шлюбу, в якому вона зазначила, що не заперечує проти розірвання шлюбу, але зазначає, що обставини на які позивач посилається, як на підставу розірвання шлюбу не відповідають дійсності. До 2016 року вона перебувала вдома, доглядала дітей, а позивач працював, заробляв гроші для нормального існування родини, характер його роботи був пов'язаний із відрядженнями, в яких він перебував більшу частину кожного місяця, внаслідок чого вони не встигали знайти привід для сварки, конфлікту. Фактично причиною розпаду родини стала подружня зрада чоловіка, у якого склались стосунки з іншою жінкою під час перебування у відрядженнях, натепер вони мешкають в орендованій квартирі спільно в Харкові.

Крім того, в своїх запереченнях ОСОБА_2 наполягала на тому, що після розірвання шлюбу діти залишаться проживати з нею и просила цей факт врахувати при ухваленні рішення суду.

ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказував, що позов підтримує.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, але подала до суду заяву, в якій з позовом погодилася та просила справу розглянути за її відсутності. Зазначила, що фактично шлюбні стосунки припинені не з грудня 2017 року, як на це посилається позивач, а раніше з 07 січня 2016 року, з того ж часу сторони спільне господарство не ведуть. Вказувала, що після розірвання шлюбу діти будуть проживати з нею, питання їх утримання вирішено добровільно. Також вказувала, що спір про поділ майна відсутній. Просила залишити їй прізвище після розірвання шлюбу «ОСОБА_2».

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 25.06.2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 481.

Залишено після розірвання шлюбу прізвище відповідача - " ОСОБА_2 ".

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись на це рішення з апеляційними скаргами, в яких, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили вказане рішення змінити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1зазначав, що в мотивувальній частині оскаржуваного рішення зазначено, що діти - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають з ОСОБА_2 та будуть залишатись проживати із нею після розірвання шлюбу і спір про їх місце проживання на момент розгляду справу відсутній.

ОСОБА_1 вказує, що у суду першої інстанції були відсутні підстави встановлювати вказані обставини, оскільки в його позовній заяві про розірвання шлюбу не йшло мови про встановлення місця проживання дітей, ним не було заявлено таких вимог та ним взагалі не оговорювались такі обставини. Суд першої інстанції не мав права встановлювати такі обставини, оскільки відсутні докази та документальні підтвердження вказаних фактів.

Також, ОСОБА_1 зазначає, що вищевказані обставини, викладені судом першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, в подальшому можуть мати важливі юридичні наслідки для ухвалення рішення у справі № 644/1241/18 про встановлення місця проживання дітей, яка розглядається в Орджонікідзевському районному суду м. Харкова під головуванням судді Саркісян О.А.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 в свої апеляційній скарзі просить рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2018 року змінити та виключити з мотивувальної частини рішення речення: «Від даного шлюбу мають дітей:ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.7-8/, які проживають з відповідачем, та залишаються проживати з нею після розірвання шлюбу, спору про їх місце проживання на момент розгляду справи про розірвання шлюбу немає.»

Апелянт ОСОБА_2 в обгрунтування своєї апеляційної скарги вказує, що в своєму відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 вона звертала увагу суду на те, що їх спільні діти, після розірвання шлюбу, будуть мешкати с ОСОБА_2, що визначено згодою батьків, що підтверджується договорами про визначення місця проживання дитини та про сплату аліментів на утримання дитини від 07 листопада 2017 року, копії яких додані до апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 в свої апеляційній скарзі просить рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2018 року змінити та зазначити в мотивувальній частині рішення, що діти за пропозицією ОСОБА_2 залишається проживати з матір'ю.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2018 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження.

20 червня 2018 року до Апеляційного суду Харківської області надійшов відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу, в якому остання просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинились та носять формальний характер. Сторони спільне господарство не ведуть та на примирення не згодні, томушлюб між сторонами підлягає розірванню. Спору про майно між сторонами немає, питання утримання дітей вирішено добровільно.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 25 червня 2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 481. Дошлюбне прізвище відповідача - ОСОБА_2.

Від даного шлюбу мають дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно статті 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу.

Відповідно до частини 1 статті 110 СК України Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Посилання апелянта ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі на той факт, що у суду першої інстанції були відсутні підстави встановлювати обставини щодо проживання дітей із матір'ю, колегія суддів не приймає, оскільки із матеріалів справи вбачається, що на час звернення до суду спору про місце проживання дітей не було.

Крім того, ОСОБА_2 до своєї апеляційної скарги надала копії договорів про визначення місця проживання дитини та про сплату аліментів на утримання дитини від 07 листопада 2017 року, посвідчених державним нотаріусом П'ятої Харківської державної нотаріальної контори - Абеленцевою Г.В., зареєстрованих в реєстрі за № 1-726 та № 1-728, із яких вбачається, що сторонами узгоджено, що після розірвання шлюбу їх діти, а саме: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, за згодою батьків проживатимуть з матір'ю, ОСОБА_2

Даних про визнання вказаних договорів недійсними матеріали справи не містять.

З вищенаведених підстав не підлягає задоволенню і апеляційна скарга ОСОБА_2 в частині зміни рішення суду і зазначення, що діти за пропозицією ОСОБА_2 залишаються проживати з матір'ю, оскільки судом першої інстанції не вирішувалось питання місця проживання дітей після розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 07 серпня 2018 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко