У Х В А Л А

08 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 757/59951/16-ц

провадження № 61-9377ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державної казначейської служби України на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 19 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

09 липня 2018 року Заступник прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державної казначейської служби України (далі - ДКС України) подав до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 19 вересня 2017 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до підпункту 14 пункту 1 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 325 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення) касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Апеляційним судом міста Києва постановлено ухвалу 19 вересня 2017 року, тому останній день строку на касаційне оскарження судового рішення припадав на 09 жовтня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У касаційній скарзі Заступник прокурора міста Києва просить поновити пропущений строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що не брав участі у розгляді справи у судах першої та апеляційної інстанції. У жовтні 2017 року ДКС України вже зверталася до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою на вищевказані судові рішення. Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 лютого 2018 року зазначену скаргу повернуто особі, яка її подала, оскільки ДКС України не усунула її недоліки. Посилаючись на те, що відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» є підстави для представництва прокуратурою інтересів держави у вказаній справі, оскільки ДКС України здійснило такий захист неналежним чином, а з матеріалами справи представник прокуратури ознайомився лише 21 червня 2018 року, просив суд визнати поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справа «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

До матеріалів скарги додано ксерокопію звернення ДКС України від 15 березня 2018 року № 5-08/1749-4386 з якого вбачається, що з приводу представництва інтересів держави відповідач звернувся до Прокуратури міста Києва ще у березні 2018 року. Проте із заявою до суду першої інстанції про ознайомлення з матеріалами справи представник прокуратури звернувся майже через три місяці після цього звернення - 13 червня 2018 року. З матеріалами справи заявник ознайомився 21 червня 2018 року і лише 09 липня 2018 року повторно подав касаційну скаргу. Наведене свідчить, що заявником протягом трьох місяців не вживалось заходів з приводу захисту інтересів держави в особі ДКС України, тому зазначені Заступником прокурора міста Києва причини пропуску строку не зумовлені особливими і непереборними обставинами.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Отже, заявнику необхідно зазначити інші поважні та обґрунтовані підстави пропуску строку на касаційне оскарження та надати належні та допустимі докази на їх підтвердження, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Визнати неповажними зазначені заявником підстави поновлення строку на касаційне оскарження.

Касаційну скаргу Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державної казначейської служби України залишити без руху.

Надати для усунення зазначеного вище недоліку строк до 17 вересня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали у відкритті касаційного провадження у справі буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник