Справа №478/1247/17
Провадження №2/478/82/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2018 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Іщенко Х.В.,

при секретарі Луговській А.І.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Казанка цивільну справу за позовом представника позивача адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання недійсним заповіту, треті особи, які не заявляють самостійних вимог Казанківська державна нотаріальна контора Миколаївської області і приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання недійсним заповіту, третя особа, які не заявляє самостійних вимог Казанківська державна нотаріальна контора Миколаївської області, мотивуючи позовні вимоги тим, що 03 серпня 2016 року померла матір позивача ОСОБА_6, після смерті якої залишилася спадщина. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері. На початку липня 2017 року позивач довідався про те, що відповідач ОСОБА_2, яка є його рідною сестрою, звернулася до третьої особи державного нотаріуса Казанківського нотаріального округу Миколаївської області із заявою про визнання права на спадкове майно їх покійної матері ОСОБА_7 на підставі заповіту, який нотаріально завірений нотаріусом міста ОСОБА_8 і є в спадковій справі за №37/2016. 12 липня 2017 року позивач написав заяву до державного нотаріуса Казанківського нотаріального округу Миколаївської області про зупинення нотаріальних дій з видачі та реєстрації спадкового права на імя відповідача ОСОБА_2 так як мав намір оскаржити нотаріальну дію щодо реєстрації та видачі останній заповіту. Відповідачу відомо, що мати не могла сама підписати заповіт, а підписала його інша особа. Також позивач надав суду свідоцтво про його народження в якому його матірю зазначена ОСОБА_7, а в свідоцтві про смерть ОСОБА_6. Такий заповіт позивач вважає недійсним, оскільки на момент складення заповіту відповідач ОСОБА_2, будучи зацікавленою в отриманні всього спадкового майна їх матері скористалася її безпорадним станом, ввела в оману нотаріуса міста ОСОБА_8.

01 грудня 2017 року представник позивача ОСОБА_3, разом з запереченням на позовну заяву та клопотанням про виклик та допит свідків, надав до суду заяву про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5

Ухвалою суду від 07 грудня 2017 року зазначене клопотання було задоволене.

20 грудня 2017 року представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про витребування з Криворізької міської лікарні № 5 Дніпропетровської області амбулаторну медичну карту та медичний епікриз ОСОБА_7, яка знаходилась на стаціонарному лікуванні в травні 2016 року за адресою: 50049, вул. Поперечна, 1 а, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, також з Володимирівської сільської лікарні Казанківського району Миколаївської області амбулаторну медичну карту та медичний епікриз ОСОБА_7, яка знаходилась на стаціонарному лікуванні в березні 2016 року за адресою: 56065, с. Володимирівка, Казанківського району Миколаївської області і з Миколаївської обласної психоневрологічної лікарні № 1 довідку про перебування чи не перебування на обліку та лікування за життя ОСОБА_7 за адресою: 54003, м. Миколаїв, вул. Володарського, 4.

Ухвалою суду від 17 січня 2018 року зазначене клопотання було задоволене.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 підтримав позов, просив його задовольнити і скасувати заповіт на імя відповідачки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, вчиненого нотаріусом міста ОСОБА_8.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник за довіреністю ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечували, мотивуючи тим, що ОСОБА_7 на момент складання заповіту була дієздатною, психічно здоровою, усвідомлювала свої дії, її волевиявлення було вільним і відповідало її волі. За життя, на протязі десяти років ОСОБА_7 не підтримувала родинні стосунки з сином ОСОБА_10, який не піклувався про неї, не надавав матері матеріальної допомоги та моральної підтримки, не цікавився станом її здоровя. Відповідачка доглядала матір, піклувалась та лікувала її, тому матір заповіла їй усе своє майно. За таких обставин просили відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи Казанківської державної нотаріальної контори Миколаївської області в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, надав до суду копію спадкової справи після смерті ОСОБА_7

Представник третьої особи приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, надав до суду заперечення на позовну заяву, в якій зазначив, що ОСОБА_7 у супроводі доньки прибувши до нього в нотаріальний офіс, діяла усвідомлюючи значення своїх дій та з її вільним волевиявленням, виявила бажання скласти заповіт від її імені на ім'я її доньки - ОСОБА_2. Із-за похилого віку (77 років) і хворобливого стану здоров'я, згідно статті 1253 Цивільного кодексу України, заповіт був посвідчений у присутності, запрошених на її (ОСОБА_7Й.) бажання свідків ОСОБА_11 позову ОСОБА_10 заперечує в повному обсязі, оскільки позов є необґрунтованим, недоведеним та нікчемним.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що він у нотаріуса ОСОБА_5 оформлював довіреність на автомобіль. До нього звернулась ОСОБА_7 та попросила про допомогу, щоб він був присутнім при складанні заповіту. Коли його запросили до кабінету нотаріуса, там були присутні дві жінки. Після оголошення тексту заповіту ОСОБА_7 підтвердила згоду, щоб він розписався у заповіті і у реєстрі, що він і зробив. Ні заповідача ні свідків він раніше не знав.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснила, що вони з відповідачем є кумами, жили поряд з ОСОБА_7 Вона (ОСОБА_7Й.) була адекватною, поралась по господарству, коли хворіла, то її лікувала донька. Останнім часом у неї (ОСОБА_7Й.) тремтіли руки і коли вона отримувала пенсію, то просила, щоб за неї розписались. Коли вона (ОСОБА_7Й.) померла, то син і члени його сімї не надали ніякої допомоги, її поховала донька (відповідач). За життя останньої (ОСОБА_7Й.) син дуже рідко приходив до неї. Конфлікт між позивачем та відповідачем стався коли відповідач почала оформлювати спадщину

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши надані суду письмові докази, медичні документи, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

При огляді паспорта громадянина України серії ЕО 868653 видно, що ОСОБА_4 народилася 15 січня 1961 року у с. Рогозіне Казанківського району Миколаївської області.

При огляді свідоцтва про народження серії ІІ-УР №118937 видно, що 15 січня 1961 року у (російською мовою) с. Рогзино Казанковского района Николаевской области народився (російською мовою) ОСОБА_10, батько (російською мовою) ОСОБА_14, мати (російською мовою) ОСОБА_15.

При огляді паспорта громадянина України серії АН 772456 видно, що ОСОБА_2 народилася 25 травня 1962 року у с. Рогозіно Казанківського району Миколаївської області.

При огляді свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-КИ №323366 видно, що громадянин (російською мовою) ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_2 та (російською мовою) ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_1, уклали шлюб 09 серпня 1980 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №174. Прізвище дружини після укладення шлюбу (російською мовою) ОСОБА_16.

При огляді свідоцтва про народження серії ІІІ-УР №582408 видно, що 25 травня 1962 року в (російською мовою) с. Рогзино Казанковского района Николаевской области народилась (російською мовою) ОСОБА_17, батько (російською мовою) ОСОБА_14, мати (російською мовою) ОСОБА_15.

Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 є рідним братом та сестрою, відповідно, сином та донькою ОСОБА_6, яка померла 03 серпня 2016 року в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФП №242171.

Таким чином, відповідно до ст.ст.1258, 1261 ЦК України, позивач та відповідач є спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_6, яка померла 03 серпня 2016 року.

За життя, ОСОБА_6 23 травня 2016 року склала заповіт, яким усе її майно та майнові права, що будуть належати їй на день смерті заповіла своїй донці ОСОБА_2. На бажання заповідача, згідно ст.1253 ЦК України, заповіт посвідчено 23 травня 2016 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 у присутності запрошених заповідачем свідків: ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, підписаний у звязку з її хворобою ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_3.

Згідно медичної карти стаціонарного хворого КЗ «Криворізька міська лікарня №5» МОЗ України за №3405/548, ОСОБА_7 хворіла на хронічний бронхіт та дифузний кардіосклероз, аортосклероз, коронаросклероз, гіпертонічну хворобу серця та 11.05.2016 року була виписана з лікарні з покращанням у задовільному стані.

Згідно довідки Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1 від 16.05.2018 року за №2142/0118, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, на обліку в лікарні не перебувала.

Згідно довідки про причину смерті від 03 серпня 2016 року, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, померла від ішемічної хвороби серця, атеросклеротичний кардіосклероз.

Згідно письмового показання свідка - ОСОБА_18, від 21.05.2018 року, наданого суду 25.05.2018 року, заповіт від 23 травня 2016 року на бажання заповідача ОСОБА_7 посвідчений у її присутності, як свідка, так як в цей день вона знаходилась біля приміщення приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 і до неї та другого свідка ОСОБА_19 звернулась заповідач з проханням бути свідками та поставити підпис за неї, так як у неї хвороба «Пакірсона» і в останньої трясуться руки та вона самостійно не може поставити підпис, на що вона дала згоду. Зазначає, що заповідач ОСОБА_7, маючи необхідний обсяг цивільної дієздатності, діяла усвідомлюючи значення своїх дій та з її вільним волевиявленням. В присутності нотаріуса та свідків вона та свідок ОСОБА_19 зачитали зазначений заповіт вголос та поставили свої підписи в ньому.

Аналогічне письмове показання від 21.05.2018 року, надане суду 25.05.2018 року надала свідок - ОСОБА_19

Відповідач ОСОБА_2 своєчасно прийняла спадщину за заповітом, що підтверджується її заявою від 12 жовтня 2016 року із спадкової справи.

21 липня 2017 року позивач надав до Казанківської державної нотаріальної контори заяву про зупинення нотаріальних дій з видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з наміром оскаржити дійсність заповіту у судовому порядку.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначні у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, що мають право на спадкування за законом.

Згідно ст.ст.1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, яке здійснюється нею особисто, вчинення заповіту через представника не допускається.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини (ст.ст. 1235 - 1236 ЦК України).

Відповідно до ст.1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Згідно з частиною четвертою статті 207 ЦК України, якщо фізична особа у звязку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текс правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину. що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 ст. 1248 ЦК України, нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Частинами 2, 3, 4, 5 та 6 ст.1253 ЦК України передбачено, що у випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт, спадкоємці за заповітом, члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом, особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Підпунктами 1.8. та 1.11. глави третьої (посвідчення заповіту, внесення змін до нього та його скасування) частини першої (порядок складення заповіту) порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595 від 22.02.2012 року визначено, що якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою. На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім'я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦПК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (стаття 231 ЦК), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов'язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім'ї, родичів тощо або їх майна.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності у межах позовних вимог, суд вважає, що позивач та його представник не довели, що відповідач ОСОБА_2 скориставшись безпорадним станом матері - ОСОБА_6, ввела в оману нотаріуса і у останньої було відсутнє вільне волевиявлення, а також не встановлено, що при складанні заповіту були порушені вимоги діючого законодавства.

Щодо вимоги про встановлення юридичного факту належності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про його народження серії ІІ-УР № 118937 від 27 січня 1961 року, суд вважає вимогу безпідставною, тому, що в зазначеному документі прізвище, імя, по батькові, дата народження повністю відповідає паспортним даним, а відповідно належить ОСОБА_4.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність відмови у позовних вимогах.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачкою судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 141, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову представника позивача адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання недійсним заповіту, треті особи, які не заявляють самостійних вимог Казанківська державна нотаріальна контора Миколаївської області і приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 відмовити.

Судові витрати понесені позивачем віднести на його рахунок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: