Справа № 336/1375/18
Провадження № 2/336/1412/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 липня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Марко Я.Р., за участю секретаря судового засідання Палубінської К.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Славутич-Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Кредитна спілка «Славутич-Кредит» звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 11 166, 51 грн. за кредитним договором № 34 від 01.02.2017 року, а також понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1762, 00 грн.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що між відповідачем та Кредитною спілкою «Славутич-Кредит» було укладено кредитний договір № 34 від 01.02.2017 року, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5 000,00 грн. на умовах строковості, а саме на період з 01.02.2017 року по 01.02.2018 року, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених вказаним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов'язань зі сплати кредиту та процентів за користування кредитними коштами, внаслідок чого у відповідача, виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 11 166, 51 грн., у тому числі:

- 3 812,89 грн. - заборгованість за кредитом;

- 2 439,77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 4 913,85 грн. - нарахованих процентів у зв'язку з простроченням сплати кредиту.

Відповідно до частини 4 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою судді від 13.04.2018 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.

Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження у справі від 13.04.2018 року разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання (перебування), відомості про яке надано відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС україни в Запорізькій області.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзиву не подавав, будь-яких заяв до суду не подавала, а тому на підставі статей 280 - 282 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача за письмовою згодою позивача.

За таких обставин, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України, жодних заперечень на спростування наведених позивачем обставин суду не надав.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2017 року між Кредитною спілкою «Славутич-Кредит» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено кредитний договір № 34 (надалі по тексту - Кредитний договір).

Відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору кредитодавець зобов'язується надати позичальнику кредит у сумі 5 000,00 грн. на умовах а умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених вказаним договором.

Кредит надається строком на 12 (дванадцять) фактичних місяців від дати отримання позичальником кредиту, тобто, з 01.02.2017 року по 01.02.2018 року. Позичальник зобов'язується повернути кредит та спалити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного пунктом 2.1. цього договору. (пункти 2., 2.3 Кредитного договору).

Пунктом 3.1. Кредитного договору сторони погодили, що плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою та становить 96% процентів річних за строковою заборгованістю, та 192% проценти річних від суми залишку кредиту у разі порушення позичальником зобов'язань, як усіх разом, так і кожного окремо, які зазначені у п. 5.1.1-5.1.7 цього Договору. У разі усунення позичальником вищезазначених порушень процентна ставка за користування Кредитом встановлюється у розмірі, що діяв до моменту порушення позичальником зобов'язань, визначених п. 5.1.1-5.1.7 цього Договору.

Згідно з пунктом 5.1.3. Кредитного договору позичальник зобов'язаний вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до Графіка розрахунків.

У випадку прострочення сплати частини або всієї суми кредиту позичальник зобов'язаний сплатити нараховані проценти за користування кредитом виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення (пункт 5.1.7 Кредитного договору..

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення Цивільного кодексу України про Договір позики, якщо інше не встановлено законодавством і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором.

Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором .

Як встановлено судом, позивачем на виконання умов Кредитного договору було надано позичальнику кредит в сумі 5 000,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією видаткового касового ордеру (а.с. 9, зворот).

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормами статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина 1 статті 611 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктами 2.1, 2.3 Кредитного договору, кінцевим терміном повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом є 01.02.2018 року.

Відповідач (позичальник) свої зобов'язання за Кредитним договором не виконав належним чином, допустив порушення своїх зобов'язань, розрахунки, надані позивачем не оспорив, не подав доказів на їх спростування повне або часткове.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України, жодних заперечень на спростування наведених позивачем обставин суду не надав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем доказів сплати коштів на користь позивача суду не надано, документів які б підтверджували наявність розбіжностей у сумі взаєморозрахунків, а також таких, які б спростовували здійснений позивачем розрахунок суми боргу, відповідачем суду також не надано, а тому, суд приходить до висновку, що факт наявності заборгованості за кредитним договором № 34 від 01.02.2018 року на загальну суму 11 166, 51 грн., належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Розрахунок заборгованості, який міститься в матеріалах справи виконаний у відповідності до умов Кредитного договору та не оспорюється відповідачем.

У зв'язку з істотними порушеннями відповідачем умов Договору, позивачем на адресу відповідача була направлена претензія щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 34 від 01.02.2017 року (а.с. 11), однак відповідачем вказана претензія залишена без відповіді та виконання. Доказів протилежного суду не надано.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Кредитної спілки «Славутич-Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Кредитної спілки «Славутич-Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_2, виданий Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області 18.05.2000 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь Кредитної спілки «Славутич-Кредит» (юридична адреса: 69068, м. Запоріжжя, вул. Копьонкіна, буд. 54, ) заборгованість за кредитним договором № 34 від 01.02.2017 року у сумі 11 166, 51 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_2, виданий Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області 18.05.2000 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь Кредитної спілки «Славутич-Кредит» (юридична адреса: 69068, м. Запоріжжя, вул. Копьонкіна, буд. 54, ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1 762 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повне рішення суду складено 01.08.2018 року.

Суддя: Я.Р.Марко