Справа № 673/129/18
Провадження № 2/673/258/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2018 р.

Деражнянський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючий суддя Дворнін О.С.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянув у відкритому підготовчому засіданні в залі суду, за правилами загального провадження у відповідності до ч.2 ст. 297 Цивільного процесуального кодексу України, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, з участю Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, як третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, вказавши, що 31.03.1999 року померла ОСОБА_4, після смерті якої залишилося спадкове майно, яким є земельні ділянки, площами 1,72 га та 2,69 га, розташованих на території ОСОБА_3 сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, цільовим призначенням яких є ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В управлінням спадкового майна вступив її чоловік ОСОБА_5, але не оформивши свої спадкові права помер 13.10.2000 року. В совою чергу в управління його спадковим майном вступила дочка ОСОБА_6, але також не оформивши усі свої спадкові права померла 14.09.2016 року. Позивач є спадкоємцем до майна померлої за законом, проте при зверненні його до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав на вказану земельну ділянку йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що не відповідає вимогам законодавства, оскільки державний акт був виданий після смерті ОСОБА_4. Враховуючи те, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХМ № 019964, виданий на підставі рішення сесії ОСОБА_3 сільської ради народних депутатів №6 від 19.02.1999 року тобто за життя ОСОБА_4, а тому позивач просив визнати за ним право власності на спадкове майно померлої 31 березня 1999 року ОСОБА_4, яким є земельна ділянка площею 1,72 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться території ОСОБА_3 сільської ради Деражнянського району Хмельницької області.

В судове засідання позивач не з'явився, надав суду клопотання про слухання справи у його відсутності, в якій вимоги позову підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Деражнянського району Хмельницької області в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутності, в яких проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, в судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, покладаючись при вирішенні справи на думку суду.

Дослідивши матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню.

Судом обєктивно встановлено, що 31.03.1999 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БВ № 259305, виданим ОСОБА_3 сільською радою Деражнянського району Хмельницької області.

Після смерті останньої відкрилася спадщина, яка складається із земельних ділянок площами 1,72 га, та 2,69 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території ОСОБА_3 сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, що належали померлій у відповідності до державних актів на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності серії ІІІ-ХМ №019964 від 26.06.1999 року ОСОБА_4 була власницею земельної ділянки площею 1,72 га, яка розташована на території ОСОБА_3 сільської Ради Деражнянського району.

В управлінням спадковим майном останньої вступив її чоловік ОСОБА_5, що підтверджується довідкою на право спадщини, однак не оформив свої спадкові права помер 13.10.2000 року.

Встановлено, що в управління спадковим майном ОСОБА_5 вступила його дочка ОСОБА_6, але не оформивши свої спадкові права померла 14.09.2006 року.

Рішенням Деражянського районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2016 року було встановлено факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_4, яка померла 31 березня 1999 року та ОСОБА_7, який помер 13 жовтня 2000 року являлись матірю та батьком відповідно ОСОБА_6, яка померла 14 серпня 2006 року.

Встановлено факт перебування у шлюбних відносинах ОСОБА_4, яка померла 31 березня 1999 року із ОСОБА_7, який помер 13 жовтня 2000 року в період з 1930 року по 31 березня 1999 року.

Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, відповідно до 1261 ЦК України, на майно померлої ОСОБА_6 як син, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Згідно письмової відмови державного нотаріуса позивачу ОСОБА_2 було відмовлено у зв»язку із тим, що державник акт на право приватної власності на землю був виданий після смерті ОСОБА_4

Встановлено і те, що вказаний державний акт на імя ОСОБА_4 був виданий на підставі рішення сесії ОСОБА_3 сільської ради народних депутатів №6 від 19.02.1999 року, а тому слід зазначити, що право на зазначену земельну ділянку у ОСОБА_4 виникло при житті.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на земельну частку (пай).

Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права.

В силу ч. 3 статті 152 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

На підставі абз. 2 п.1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року №139-У) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п.1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року №509-УІ).

Відповідно до ч.4 ст. 25, ст. 331, 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту такої; право власності припиняється у разі смерті власника, у зв'язку з чим позивачка позбавлена можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право на спадкове майно.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87; 90, 97, 100, 102, 108, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161. 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЩІК України,статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, суд вважає, що ОСОБА_4 на день її смерті набула права на передану їй у власність земельну ділянку (пай) площею 1,71 га в межах згідно з планом з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради, а тому слід визнати за позивачем, як спадкодавцем, після смерті ОСОБА_4 належне померлій право на спадкове майно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 197, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування право на спадкове майно ОСОБА_4, яка померла 31.03.1999 року, яким є право на земельну ділянку площею 1,72 га цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території ОСОБА_3 сільської ради Деражнянського району Хмельницької області.

Складання повного рішення було відкладено на десять днів з дня закінчення розгляду справи, у звязку з чим строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області через Деражнянський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи, які при проголошенні рішення суду суддя не оголошує:

Позивач ОСОБА_2, адреса проживання (реєстрації): АДРЕСА_1, паспорт серія НА 702733;

Відповідач ОСОБА_3 сільська рада Деражнянського району Хмельницької області, адреса: с. Божиківці Деражнянський район Хмельницька область;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, , адреса: 29016, м. Хмельницький, вул. Інститутська, 4/1.

Повне рішення складено 04.05.2018 року.

Суддя: ОСОБА_8