Ухвала

23 липня 2018 року

м. Київ

справа № 425/1704/17

провадження № 61-39415ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 25 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Луганської області від 15 травня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (Далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 30 серпня 2007 року з відповідачем було укладено договір кредиту № 565/17-ПК14/07, згідно якого відповідач отримала у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в розмірі 90 000 грн. ПАТ «Укрсоцбанк» свої зобов'язання за вказаним договором виконав, надавши в кредит грошові кошти, а відповідач, всупереч умовам угоди, не здійснює платежі для погашення суми заборгованості за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 08 червня 2017 року утворилася заборгованість в розмірі 246 425, 05 грн, яка складається з боргу: за кредитом - 94 439, 41 грн; за відсотками - 131 190,27 грн; за розміром інфляційних втрат за кредитом - 4 747, 96 грн; за розміром інфляційних втрат за відсотками - 16 047, 41 грн, яку просив стягнути в судовому порядку.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 25 січня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Луганської області від 15 травня 2018 року, у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 відмовлено.

У липні ПАТ «Укрсоцбанк» подано касаційну скаргу на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 25 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Луганської області від 15 травня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило оскаржувані судів скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховний Суд вважає, що ця справа є малозначною в силу своїх властивостей, при цьому суд врахував ціну позову, яка не перевищує п'ятисот прожиткових мінімумів доходів громадян, предмет позову та характер правовідносин, у яких виник спір, а саме, що справа належить до найпоширенішої категорії справ, які розглядаються судами України.

Крім того, при визначенні справи малознаною Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 25 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Луганської області від 15 травня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак