"09" серпня 2018 р.
Справа № 642/3182/18
2/642/1293/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2018 р. Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Проценко Л.Г.

за участю секретаря Канаєвої К.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини квартири,

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, в якому зазначила, що квартира №63 в м.Харкові по вул.Борзенка, б.8, зареєстрована на праві спільної сумісної приватної власності у рівних частках за нею, а також ОСОБА_4 та ОСОБА_5. 13.09.2008р. померла ОСОБА_5, і спадщину прийняв її син ОСОБА_4, який приходився позивачці чоловіком. Спадщина була прийнята шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, бо він постійно мешкав та був зареєстрований у вказаній квартирі, але спадкові права у нотаріальній конторі не оформив. 26.10.2017р. ОСОБА_4 помер і після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 2/3 частин вказаної квартири. Позивачка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після свого чоловіка у шестимісячний строк. Окрім того, позивачка постійно мешкала та була зареєстрована у вказаній квартирі та є власницею 1/3 частини квартири. 12.06.2018р. позивачка отримала відповідь від 2ХДНК про неможливість видати їй свідоцтво про право власності на 2/3 частини квартири, оскільки відсутнє належне підтвердження, що її свекруха ОСОБА_5 на час смерті мешкала та була зареєстрована у вказаній квартирі. Окрім того, відповідачка по справі, ОСОБА_3 є рідною сестрою її чоловіка ОСОБА_4 та може претендувати на зазначене в позові спадкове майно.

Просила встановити факт постійного проживання та вважати, що ОСОБА_5, яка померла 13.09.2008р., на час своєї смерті постійно проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1. Також просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5, яка померла 13.09.2008р. та ОСОБА_4, який помер 26.10.2017р.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та зазначила, що квартира №63 в м.Харкові по вул.Борзенка, б.8 зареєстрована на праві спільної сумісної приватної власності у рівних частках за позивачкою, її чоловіком та свекрухою ОСОБА_5, яка померла 13.09.2008р. В подальшому ОСОБА_4, який спадщину після матері прийняв фактично, помер 26.10.2017р. і після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 2/3 частин вказаної квартири. При зверненні до нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва на 2/3 частини квартири їй було відмовлено, оскільки немає підтверджень, що свекруха ОСОБА_5 на час смерті мешкала та була зареєстрована у вказаній квартирі.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася надала заяву про слухання справи у її відсутність, при цьому позов підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася надала заяву про слухання справи у її відсутність, при цьому зазначила, що в повному обсязі визнає позовну заяву та погоджується із викладеними у позові доводами.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що постійно мешкає за адресою АДРЕСА_2 на одному поверсі з ОСОБА_5, яка проживала в квартирі разом із сином ОСОБА_4 та невісткою ОСОБА_2 Вони мешкали мирно та разом вели спільне господарство. В 2008 році ОСОБА_5 померла і її син ОСОБА_4 з невісткою поховали її. Після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 продовжували постійно мешкати в тій самій квартирі та користувалися речами ОСОБА_5 В жовтні 2017 року помер ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що мешкає в м.Харкові по вул.С.Борзенка, б.8, в квартирі 60 на 5 поверсі, а ОСОБА_5 мешкала з сином та невісткою на 6 поверсі в цьому ж будинку, приблизно з 1980 року. ОСОБА_5, її син та невістка вели спільне господарство та побут, коли ОСОБА_5 занедужала, син та невістка її доглядали. ОСОБА_5 померла в 2008 році, а її син ОСОБА_4 восени 2017р. Похоронами та поминками ОСОБА_5 займалися її син та невістка.

За клопотанням представника позивача, ухвалою суду від 19 липня 2018р. з Другої Харківської державної нотаріальної контори було витребувано інформацію, чи заводилася спадкова справа, які особи зверталися з заявами про прийняття спадщини або відмови від неї після смерті ОСОБА_5, яка померла 13 вересня 2008 року, та ОСОБА_4, який помер 26 жовтня 2017 року, чи були спадкоємцями отримані свідоцтва про право власності на майно, належне вказаним особам.

Суд, вислухавши думку представника позивача, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.

Згідно з частинами 1,2,3 ст.12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч.1,3 ст.13, ч.1 ст.49 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до ст. 76, ч.1,2,3 ст.77,79,80 ЦПК України:

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За частинами 1, 5, 6 ст.81, ст.89 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 30.03.2007р. реєстраційний №4-07-276809 виданого Ц(в)ПДЖФ управління майна та приватизації (розпорядження №7203) ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на праві спільної (сумісної) власності належить квартира АДРЕСА_1. (а.с.13)

За довідкою КП «ХМБТІ» від 21.05.2018р. власниками квартири АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012р. є ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.03.2007р. видане УКМ та П ВПЖФ №4-07-276809. (а.с.21)

ОСОБА_5 померла 13 вересня 2008 р., у віці 81 року про що є відповідний запис за №13644. (а.с.19)

ОСОБА_4 помер 26 жовтня 2017р., у віці 67 років про що є відповідний запис за №15311. (а.с.20)

За відповіддю 2-ї ХДНК від 23.07.2018р. після смерті ОСОБА_4, померлого 26 жовтня 2017р., який на момент смерті постійно проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №406/2017 на підставі заяви №656 про прийняття спадщини поданої 26 жовтня 2017р. від імені дружини спадкодавця ОСОБА_2, яка також зареєстрована за вказаною адресою. Заповіти, посвідчені від імені ОСОБА_4, згідно єдиної електронної бази даних Спадковий реєстр відсутні. Також повідомлено про відсутність заведених спадкових справ та посвідчених заповітів від імені матері спадкодавця ОСОБА_5, померлої 13 вересня 2008 р. (а.с. 56-60)

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на них свідоцтва про право на спадщину) від 23.07.2018 р. після смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, померлого 26 жовтня 2017р. 22.11.2017р. 2-ю ХДНК заведено спадкову справу №406/2017, № в спадковому реєстрі 61602232. (а.с.57)

За інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 23.07.2018р. інформація про заповіти від імені ОСОБА_4 відсутня. (а.с. 58)

Відповідно інформаційним довідкам зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на них свідоцтва про право на спадщину) та зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 23.07.2018 р. інформація про заведення спадкових справ та посвідчених заповітів від імені ОСОБА_5 відсутня. (а.с. 59-60)

Згідно довідки дільниці №29 КП «Жилкомсервіс» від 02.11.2017 р. та довідки Департаменту реєстрації ХМР від 31.10.2017р. в 2-х кімнатній приватизованій квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: 1) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 власник з 05.05.1980 р. по 31.10.2017р. 2) ОСОБА_2, 06.09.1948р. дружина з 03.02.1993р. по т.ч. ОСОБА_4 знятий з реєстрації 31.10.2017р. у звязку зі смертю (актовий запис №15311). (а.с. 25)

Згідно приписів п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 ст.315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч.1,6 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

В судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного проживання ОСОБА_5, яка померла 13 вересня 2008 року, на день її смерті у квартирі АДРЕСА_3, з рідним сином ОСОБА_4 та його дружиною ОСОБА_2 Даний факт повністю підтверджено показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6, а також довідками КП «Жидкомсервіс» від 02.11.2017р., Департаменту реєстрації ХМР від 31.10.2017р. Отримані відомості свідчать про постійне мекання ОСОБА_5 за вказаною адресою до дати її смерті 13.09.2008р.

У розясненнях, що містяться в п.п.2,20,21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги.

ЦК України врегульовано порядок здійснення права на спадкування. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у термін передбачений ст.1170 ЦК України.

Відповідно до ст.1217, 1218 ЦК Україниспадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Місцем відкриття спадщини відповідно ст.1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця.

За ст.ст.1258, 1264 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4, як спадкоємець першої черги, прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5, яка померла 13 вересня 2008 року, у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_4, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В свою чергу, ОСОБА_2 як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, який помер 26 жовтня 2017 року, у вигляді 2/3 частини квартири АДРЕСА_4, шляхом постійного проживання на час відкриття спадщини, а також шляхом подачі до нотаріальної контори відповідної заяви про прийняття спадщини у шестимісячний термін.

На підставі викладеного, керуючись 4, 12, 13, 49, 77, 79, 80, 141, 211, 259, 263, 264, 293, 315, 273, ЦПК України, ст.ст. 1217, 1218, 1220, 1261, 1264, 1268 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини квартири - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання та вважати, що ОСОБА_5, яка померла 13 вересня 2008 року, на час своєї смерті, постійно проживала у ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати за ОСОБА_2, (іпн НОМЕР_1), право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини квартири АДРЕСА_4, житловою площею 26,3 кв.м, загальною площею площу 46,2 кв.м., після смерті свекрухи ОСОБА_5, яка померла 13 вересня 2008 року, та чоловіка ОСОБА_4, який помер 26 жовтня 2017 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 09 серпня 2018р.

Суддя Л.Г. Проценко