АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/3363/18 Номер провадження 22-ц/786/1852/18Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіна О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Хіль Л.М.,

секретаря: Лимар О.М.,

за участі: представника відповідача- адвоката ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 21 червня 2018 року

за заявою голови фермерського господарства Мироненко Віктора Івановича Долі С.В. про забезпечення позову у справі за позовом фермерського господарства Мироненко Віктора Івановича до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих незаконним збором врожаю, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 21 червня 2018 року заяву фермерського господарства Мироненко В.І. про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт та заборонено відчуження рухомого та нерухомого майна, що належить на праві власності (включно спільної та часткової) ОСОБА_3.

Зобов'язано Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради внести арешт та заборонити відчуження рухомого та нерухомого майна, що належить на праві власності (включно спільної та часткової) ОСОБА_3.

Заборонено ОСОБА_3 укладати договори та вчиняти будь-які дії відносно рухомого та нерухомого майна, спрямовані на передачу права користування.

Ухвалу допущено до негайного виконання.

Ухвалу оскаржив ОСОБА_3, який в апеляційній скарзі посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки, судом не було враховано зміст прохальної частини заяви про забезпечення позову та не зазначено в межах якої суми накладено арешт на майно. Крім того, суд першої інстанції не врахував, що заявник не просив забороняти укладати договори та вчиняти будь-які дії відносно рухомого та нерухомого майна, спрямовані на передачу права користування, що в свою чергу є окремим видом забезпечення позову та застосовано судом з власної ініціативи.

Апеляційний розгляд справи колегія суддів вважає за можливе провести у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутність позивача, який належним чином у строк, визначений ч.5 ст.128 цього ж Кодексу, повідомлений про час і місце розгляду справи, проте не надав доказів поважності відсутності в судовому засіданні.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у червні 2018 року Фермерське господарство Мироненко Віктора Івановича звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих незаконним збором врожаю. Зазначало, що ОСОБА_3 самовільно зібрав належний позивачу урожай, чим завдав шкоди Фермерському господарству Мироненка В.І. у вигляді позбавлення останнього доходів, які господарство могло б реально одержати.

21 червня 2018 року з метою забезпечення позовних вимог Фермерське господарство Мироненко Віктора Івановича подало заяву до районного суду про забезпечення позову. Просило накласти арешт на рухоме на нерухоме майно, що належить на праві власності ( включно спільної та часткової) ОСОБА_3 та грошові кошти, що містяться на рахунках, відкритих у будь-яких банках на ім'я ОСОБА_3, в межах ціни позову 742251,95 грн.

Задовольняючи частково заяву, районний суд виходив з того, що не вжиття заходів забезпечення позову, а саме накладення арешту та заборони відчуження рухомого та нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_3 може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак, колегія суддів в повній мірі не може погодитись з вказаним висновком.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз'яснено, що позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно з п. 4 вказаної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вжитті заходів забезпечення даного позову, судом першої інстанції обґрунтовано враховано зміст позовних вимог, однак, судом не зазначено в межах якої суми накладено арешт на майно, про що, зокрема, просив позивач.

Тому колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги і зміни оскаржуваної ухвали шляхом доповнення абзацу другого резолютивної частини ухвали із зазначенням накладення арешту та заборони відчуження рухомого та нерухомого майна, що належить на праві власності (включно спільної та часткової) ОСОБА_3 в межах ціни позову в розмірі 742 251грн.95 коп.

Крім того, вбачаючи, що суд вийшов за межі заяви позивача про забезпечення позову, зобов'язавши особу, яка не приймає участі в справі - Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради внести арешт та заборонити відчуження рухомого та нерухомого майна, що належить на праві власності (включно спільної та часткової) ОСОБА_3 та заборонив ОСОБА_3 укладати договори та вчиняти будь-які дії відносно рухомого та нерухомого майна, спрямовані на передачу права користування - ухвалу місцевого суду в цій частині слід скасувати.

Разом з тим, не може бути повністю задоволено прохання апеляційної скарги про відмову в задоволенні заяви ФГ Мироненко В.І. про забезпечення позову, так як між сторонами існує майновий спір і метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374 , 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 21 червня 2018 року змінити в частині накладення арешту та заборони відчуження рухомого та нерухомого майна, що належить на праві власності (включно спільної та часткової) ОСОБА_3, вказавши - в межах ціни позову в розмірі 742 251грн.95 коп.

Скасувати ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 21 червня 2018 року в частині :

-зобов'язання Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради внести арешт та заборонити відчуження рухомого та нерухомого майна, що належить на праві власності (включно спільної та часткової) ОСОБА_3;

-заборонити ОСОБА_3 укладати договори та вчиняти будь-які дії відносно рухомого та нерухомого майна, спрямовані на передачу права користування.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя /підпис/ О. В. Прядкіна

Судді: /підпис/ С.Б. Бутенко

/підпис/ Л.М. Хіль

Повний текст постанови складено 06.08.2018 р.

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О. В. Прядкіна