Справа № 559/1250/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року місто Дубно Рівненська область

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ходак С.К.,

секретаря судового засідання Свирида М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_1), ОСОБА_5 (адреса: АДРЕСА_1), ОСОБА_6 (адреса: АДРЕСА_1) про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй, ОСОБА_1, на праві приватної власності належить житло будинок АДРЕСА_1, про що свідчить свідоцтво право особистої власності домоволодіння від 1 липня 1982 року. До перейменування у 1 році вулиця мала назву АДРЕСА_1.

У вказаному житловому будинку зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6. Відповідачі у справі є її дочками, зятем та внуками. Починаючи з 2010 року всі вони виїхали за кордон та не проживають у її будинку, їх особисті речі відсутні. Точна адреса їх місця проживання їй невідома. Протягом усіх цих років вони не брали участі в утриманні та облаштуванні цього житла. Даний факт підтверджується актами КП ЦЖЕО "Житловик" від 10 серпня 2017 року, 11 січня, 1 березня, 5 червня 2018 року.

Їх реєстрація у помешканні, без фактичного проживання, перешкоджає здійсненні права власності на житло, а також у оформленні субсидії на комунальні послуги як пенсіонеру. Приїхати для зняття реєстрації вони також не мають можливості у зв"язку і зайнятістю на роботах та за сімейними обставинами.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має праве звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жшшм приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням,

Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до частини четвертої статті 156ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство

Зідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. -

Представник позивача подала суду заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у її відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги просить задоволити у повному обсязі.

Відповідачі в зал судового засідання не з»явились, подали суду заяви, згідно яких позовні вимоги визнали у повному обсязі, просять справу розглядати у їх відсутність.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, на праві приватної власності належить житло будинок АДРЕСА_1, про що свідчить свідоцтво право особистої власності домоволодіння від 1 липня 1982 року. До перейменування у 1 році вулиця мала назву АДРЕСА_1 (а.с.6, 7).

У вказаному житловому будинку зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6. Відповідачі у справі є її дочками, зятем та внуками (а.с.8).

Починаючи з 2010 року відповідачі виїхали за кордон та не проживають у її будинку, їх особисті речі відсутні. Даний факт підтверджується актами КП ЦЖЕО "Житловик" від 10 серпня 2017 року, 11 січня, 1 березня, 5 червня 2018 року (а.с.9, 10, 11, 12).

За загальним правилом статей 15, 16ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювань. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРС закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільн господарство

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятим Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Згідно із абз. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі, оскільки позивачами надано суду переконливих доказів на підтвердження обставин викладених у позовній заяві.

Керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_1), ОСОБА_5 (адреса: АДРЕСА_1), ОСОБА_6 (адреса: АДРЕСА_1) про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Дата складення повного судового рішення 13 серпня 2018 року.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: