Ухвала

Іменем України

09 липня 2018 року

місто Київ

справа № 522/16641/15-ц

провадження № 61-38395ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

суб'єкт оскарження - старший державний виконавець Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси головного територіального управління юстиції в Одеській області Бахова ВікторіяІванівна,

заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2018 року у складі колегії суддів: Журавльова О. Г., Комлевої О. С., Кравця Ю. І. у цивільній справі за скаргою ОСОБА_4 на дії старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Бахової Вікторії Іванівни, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеною скаргою, в якій просив визнати протиправними дії та скасувати постанову старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - Приморський ВДВС, державна виконавча служба) Бахової В. І. про відкриття виконавчого провадження від 14 липня 2015 року з виконання виконавчого листа № 1522/18785/12, виданого Приморським районним судом м. Одеси 10 липня 2013 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» грошової суми у розмірі 113 536, 66 грн, зобов'язати старшого державного виконавця повернути згаданий виконавчий лист стягувачу ПАТ «Дельта Банк».

Скарга обґрунтовувалась тим, що у виконавчому листі строк пред'явлення його до виконання визначено до 11 червня 2014 року, а тому державний виконавець не мав повноважень 14 липня 2015 року ухвалювати постанову про відкриття виконавчого провадження за ним.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2015 року скаргу задоволено. Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем протиправно ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, строк пред'явлення якого до виконання сплив.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2018 року ухвалу суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду 16 червня 2018 року із застосуванням засобів поштового зв'язку, ОСОБА_4 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить поновити строк на касаційне оскарження, оскільки копію постанови Апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2018 рокуним отримано 17 травня 2018 року.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї документів дають підстави для висновків, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин, тому суд на підставі частини третьої статті 393 ЦПК України поновлює його.

Касаційна скарга обґрунтовується тим, що, на переконання заявника, строк пред'явлення виконавчого листа № 1522/18785/12, виданого 10 липня 2013 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з нього на користь ПАТ «Дельта Банк» грошової суми у розмірі 113 536, 66 грн сплинув 11 червня 2014 року, а тому висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, апеляційний суд помилково скасував законне судове рішення та відмовив у задоволенні скарги.

Аналіз змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення дає підстави для висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом з тим, за правилом частини п'ятої статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_4, апеляційний суд зробив висновок, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання не сплинув, старший державний виконавець Приморського ВДВС Бахова В. І. діяла в межах повноважень, встановлених Законом України «Про виконавче провадження», та з урахуванням вимог, сформульованих у ЦПК України, а тому правові підстави для задоволення скарги відсутні.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 11 червня 2013 року, позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволені, судом стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 112 412, 54 грн та суму судового збору у розмірі 1 124, 12 грн.

10 липня 2013 року Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист № 1522/18785/12 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» грошової суми у розмірі 113 536, 66 грн. Строк пред'явлення виконавчого листа до виконання встановлений до 11 червня 2014 року.

28 жовтня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Приморського ВДВС із заявою про примусове виконання виконавчого листа № 1522/18785/12.

Постановою старшого державного виконавця Приморського ВДВС Пономарьова В. В. від 30 жовтня 2013 року відкрито виконавче провадження з виконання згаданого виконавчого листа.

Постановою державного виконавця від 30 грудня 2014 року виконавчий документ повернутий стягувачу у зв'язку з відсутністю у боржника ОСОБА_4 майна, на яке може бути звернуто стягнення. При цьому, у постанові зазначено, що виконавчий лист може бути повторно пред'явлений до виконання в строк до 30 грудня 2015 року.

10 липня 2015 року представником стягувача ПАТ «Дельта Банк» повторно пред'явлено до Приморського ВДВС виконавчий документ № 1522/18785/12, виданий 10 липня 2013 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_4 грошової суми в розмірі 113 536, 66 грн на користь ПАТ «Дельта Банк».

На підставі заяви представника ПАТ «Дельта Банк» від 10 липня 2015 року постановою старшого державного виконавця Приморського ВДВС Бахової В. І. від 14 липня 2015 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 1522/18785/12, виданого Приморським районним судом м. Одеси 10 липня 2013 року.

Верховний Суд врахував, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів з примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

За змістом пункту 1 частини першої та частини другої статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Апеляційний суд обґрунтовано вважав, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання на момент відкриття державним виконавцем виконавчого провадження 14 липня 2015 року не сплинув, адже під час попереднього пред'явленні його до виконання 30 жовтня 2013 року строк було перервано, а його перебіг почався спочатку 30 грудня 2014 року після повернення виконавчого документа стягувачу та, відповідно, закінчувався 30 грудня 2015 року.

Зважаючи на встановлені апеляційним судом обставини справи та застосовані до них норми матеріального права, Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про необґрунтованість доводів скарги ОСОБА_4, оскільки старший державний виконавець Приморського ВДВС Бахова В. І., ухвалюючи постанову про відкриття виконавчого провадження від 14 липня 2015 року,діяла в межах повноважень, встановлених Законом України «Про виконавче провадження», та з урахуванням вимог, визначених в ЦПК України.

Постановлене апеляційним судом судове рішення, його зміст та обґрунтування, а також доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що розгляд цієї справи в суді касаційної інстанції не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, оскільки неправильного застосування норм права не встановлено.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ :

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2018 року у складі колегії суддів: Журавльова О. Г., Комлевої О. С., Кравця Ю. І. у цивільній справі за скаргою ОСОБА_4 на дії старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси головного територіального управління юстиції в Одеській області Бахової Вікторії Іванівни, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик