Справа №:755/5256/14-ц
Провадження №: 2/755/905/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючої судді Гончарука В. П.

з секретарем Красновою І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк Укураїни» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк Укураїни» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» про визнання договору поруки недійсним, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просить суд з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк Укураїни» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість по кредитному договору № 62 від 09 квітня 2008 року в сумі 1 015 155,12 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 790 7446,12 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 120 083,08 грн.; суми інфляційних втрат від простроченої заборгованості в розмірі 92 794,67 грн. та три відсотка річних від сум простроченої заборгованості в розмірі 11 531,25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.04.2008 року між ВАТ "Держаний ощадний банк України" в особі філії - Жашківське відділення № НОМЕР_1 "Ощадбанк" та ОСОБА_3 було укладено договір відновлюваної кредитної лінії № 62, відповідно до якого позивач надав кредит у розмірі 1 000 000 грн., зі сплатою 20 % річних, строком до 09.04.2018 року.

В якості забезпечення виконання зобов'язань було укладено між банком, боржником та ОСОБА_1 договір поруки № 62 від 09.12.2010 року, згідно якого останній взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов'язань за кредитним договором.

Таким чином відповідач ОСОБА_1 в порушення умов договору, протягом певного часу не проводить платежів в рахунок повернення позичених коштів.

Кредитним договором передбачено, що у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму боргу за весь час прострочення та вимагати повного дострокового виконання боргових зобов'язань за договором.

Таким чином, у зв'язку з порушенням умов кредитного договору відповідачем в частині порядку та строків повернення кредитних коштів утворилась заборгованість

Не погоджуючись з позовними вимогами відповідачем ОСОБА_1 було подано зустрічну позовну заяву до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк Укураїни» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» про визнання договору поруки недійсним, яка ухвалою суду від 17 серпня 2015 року, постановленою без видалення до нарадчої кімнати із занесенням до журналу судового засідання, була прийнята судом до спільного розгляду із первісною позовною заявою.

Позивач та представник позивача за зустрічним позовом з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просять суд визнати попередній договір від 07.12.2010 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 недійсним; визнати договір поруки № 62 від 09 грудня 2010 року за договором відновлюваної кредитної лінії № 62 від 09 квітня 2008 року - недійсним, та відмовити в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк Укураїни» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої зустрічні позовні вимоги сторона позивача обґрунтовує тим, що 09.04.2008 року між ВАТ "Держаний ощадний банк України" в особі філії - Жашківське відділення № НОМЕР_1 "Ощадбанк" та ОСОБА_3 було укладено договір відновлюваної кредитної лінії № 62.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за даним кредитним договором було укладено договір іпотеки № 62 від 09.04.2008 року, згідно якого ОСОБА_3 передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: комплекс будівель і споруд, який складається з контори загальною площею 116,0 кв.м., яка зазначена на плані літерою «А»; цегляного заводу - «Б», які знаходяться за адресою АДРЕСА_1

В жовтні 2010 року ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_1 придбати даний цегляний завод з комплексом будівель. В свою чергу останній погодився та було укладено попередній договір, згідно якого сторони зобов'язувались укласти договір купівлі-продажу комплексу споруд, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1

Оскільки вказане майно було предметом іпотеки по кредитному договору, 09.12.2010 року було укладено між сторонами договір поруки № 62.

Таким чином заборгованість кредитному договору ОСОБА_1 сплачувалась, що підтверджується виписками та квитанціями з банку. Проте ОСОБА_3 не сплачував заборгованість за кредитним договором та не виконав зобов'язання за попереднім договором, щодо відчуження позивачу предмету іпотеки.

У зв'язку з чим ОСОБА_3 ввів ОСОБА_1 в оману, щодо придбання цегляного заводу та його функціонування, надав недостовірну інформацію про предмет іпотеки.

Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності. Первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив первісний позов задовольнити, проти зустрічного позову заперечував, з підстав викладених у позовній заяві та письмових запереченнях долучених до матеріалів справи, просив відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності. Первісні позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у зустрічному позові, просив зустрічні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у зустрічному позові.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

В судовому засіданні встановлено, що 09.04.2008 року між ВАТ "Держаний ощадний банк України" в особі філії - Жашківське відділення № НОМЕР_1 "Ощадбанк" та ОСОБА_3 було укладено договір відновлюваної кредитної лінії № 62, відповідно до якого позивач надав кредит у розмірі 1 000 000 грн., зі сплатою 20 % річних, строком до 09.04.2018 року.

В якості забезпечення виконання зобов'язань було укладено між банком, боржником та ОСОБА_1 договір поруки № 62 від 09.12.2010 року, згідно якого останній взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов'язань за кредитним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 помер 13 жовтня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №192.

Частинами 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України, визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином відповідач ОСОБА_1 як поручитель зобов'язався здійснювати своєчасне погашення заборгованості за графіком погашення кредиту щомісяця, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у повному розмірі у строк, визначеному кредитним договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно розрахунку заборгованості за Договором відновлюваної кредитної лінії № 62 від 09.04.2008 року, загальний розмір заборгованості станом на 17 березня 2017 року становить 1 015 155,12 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були виконані умови кредитного договору в частині надання кредитних коштів.

В той же час, відповідачем ОСОБА_1 як поручителем були порушені зобов'язання, передбачені кредитним договором в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами.

Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема:

1. припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2. зміна умов зобов'язання;

3. сплата неустойки;

4. відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Однак, відповідачем ОСОБА_1 як поручителем не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком суми заборгованості по договору.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивачем нараховано три проценти річних та суму інфляційних втрат від простроченої заборгованості на заборгованість по тілу кредиту та відсотках, проте, так як умовами Договору передбачено нарахування 20,0% річних за користування коштами, тому суд не вбачає підстав для стягнення трьох процентів річних та суми інфляційних втрат від простроченої заборгованості, нарахованих на тіло кредиту.

На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк Укураїни» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк Укураїни» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість станом на 17.03.2017 року за кредитним договором № 62 від 09.04.2008 року, що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 790 7446,12 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 120 083,08 грн., а всього стягнути 910 829,20 грн.

Щодо вимог зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк Укураїни» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» про визнання договору поруки недійсним, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

За приписом частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Так, 09.04.2008 року між ВАТ "Держаний ощадний банк України" в особі філії - Жашківське відділення № НОМЕР_1 "Ощадбанк" та ОСОБА_3 було укладено договір відновлюваної кредитної лінії № 62, відповідно до якого позивач надав кредит у розмірі 1 000 000 грн., зі сплатою 20 % річних, строком до 09.04.2018 року.

В якості забезпечення виконання зобов'язань було укладено між банком, боржником та ОСОБА_1 договір поруки № 62 від 09.12.2010 року, згідно якого останній взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов'язань за кредитним договором...

Частинами 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України, визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Як роз'яснено в п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільству, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк Укураїни» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» про визнання договору поруки недійсним, не підлягають задоволенню, оскільки посилання позивача за зустрічним позовом не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду .

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Питання, щодо стягнення судових витрат в межах даної цивільної справи було вирішено у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 509, 525, 526, , 553, 554 611,612, 625, 530,1048, 1054-1055 ЦК України та керуючись ст.ст. 7-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк Укураїни» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк Укураїни» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» (, МФО 354507, місце знаходження Черкаська область, м. Черкаси, вул. Шевченка, 320) заборгованість станом на 17.03.2017 року за кредитним договором № 62 від 09.04.2008 року, що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 790 7446,12 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 120 083,08 грн., а всього стягнути 910 829 (дев'ятсот десять тисяч вісімсот двадцять дев'ять) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк Укураїни» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» (, МФО 354507, місце знаходження Черкаська область, м. Черкаси, вул. Шевченка, 320) витрати по оплаті судового збору в сумі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. 00 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк Укураїни» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» про визнання договору поруки недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: