РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 року м. Кремінна

Справа № 414/1828/18

Провадження № 2/414/465/2018

Кремінський районний суд Луганської області у складі

головуючого судді Акулова Є.М.,

за участі секретаря Дегтяренко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кремінського районного суду Луганської області з позовом в обгрунтування якого зазначив, що є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 Разом з ним у вказаному будинку зареєстрований пасинок,- ОСОБА_3, який ще з 2001 року виїхав у невідомому напрямку та вже більше сімнадцяти років не з'являється за місцем реєстрації. Позивач вважає, що відповідач порушує його права як власника, а тому просить постановити рішення про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, не заперечували проти ухвалення заочного рішення в справі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення в ньому рішення. 13 серпня 2018 року постановлено ухвалу про заочний розгляд.

Допитаний судом свідок ОСОБА_7 підтвердила, що відповаідач є її сином від першого шлюбу та з 2001 року не проживає з ними в домоволодінні, яке належить на праві власності її чоловікові, - позивачеві в даній справі.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що знає сім"ю ОСОБА_5 та що син господарки, - ОСОБА_3 зареєстрований з ними в домоволодінні проте не машкає тривалий час з 2001 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач є власниками житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право приватної власності від 31.01.1991 року, посвідченого виконкомом Кремінської міської ради Кремінського району Луганської області від 11.01.1991 року, протокол №14, зареєстровано в реєстровій книзі БТІ за №46 від 31.01.1991 року, реєстровий № 10785(а.с.12-13).

Згідно довідки органу місцевого самоврядування відповідач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, але більше сімнадцяти рокв не мешкає (ас11), що збігається із комісійним Актом Кремінської місьради від 11.07.2018 року (а.с.10) та вбачається із пояснень свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_6

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім'ї має одинока особа. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

При вирішенні справи по суті, суд враховує позицію, що викладена в Постанові Пленуму ВСС України № 5 від 7.02.2014 року, згідно якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК).

Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сім'ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік.

З огляду на встановлене судом та приймаючи до уваги, що відповідач, який правомірно вселився в вищевказаний житловий будинок з дозволу власника та зареєструвався за адресою АДРЕСА_1, понад сімнадцять років не проживає без поважних причин, суд дійшов висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням за зазначеню адресою.

Отже, є наявними всі підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного, ст. ст. 16, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 3 СК України, керуючись ст.ст. 10, 76, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 352, 354, 355ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Є.М. Акулов