Ухвала

Іменем України

27 липня 2018 року

м. Київ

справа № 463/6557/13-ц

провадження № 61-40372ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СтупакО. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 01 червня 2018 року у складі колегії суддів: Павлишина О. Ф., Мікуш Ю. Р., Ніткевича А. В.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 02 лютого 2016 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації ? частини квартири.

У порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя передано в особисту приватну власність ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію ? частини вартості зазначеної квартири, у розмірі 660 444,50 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Додатковим рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 31 березня 2016 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 документально підтверджені судові витрати у розмірі 2 381,91 грн та стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 3 211,59 грн.

Рішенням Апеляційного суду Львівського області від 06 вересня 2016 року рішення Личаківського районного суду м. Львова від 02 лютого 2016 року в частині задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації ? частини вартості квартири та передачу у порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, у особисту власність ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1, стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошової компенсації вартості ? частини квартири у розмірі 660 444,50 грн, стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 229,40 грн судового збору скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні цих позовних вимог. Додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 31 березня 2016 року скасовано. Стягнуто з ОСОБА_4 у дохід держави 3 211,59 грн судового збору, стягнуто з ОСОБА_5 в дохід держави 3 184,41 грн судового збору. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 816,35 грн судових витрат. В решті рішення суду залишено без змін.

ОСОБА_4 подала до апеляційного суду заяву про роз'яснення рішення апеляційного суду.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 01 червня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про роз'яснення рішення Апеляційного суду Львівського області від 06 вересня 2016 року.

Постановляючи ухвалу про відмову в роз'ясненні рішення суду, апеляційний суд виходив із того, що в заяві не зазначено які саме положення резолютивної частини рішення є незрозумілими чи припускають кілька варіантів, рішенням апеляційного суду визнано таким, що відповідає положенням закону та обставинам справи висновок суду першої інстанції про те, що спірна квартира є об'єктом спільної сумісної власності подружжя - ОСОБА_5 та ОСОБА_4

У липні 2018 року ОСОБА_5 подав касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 01 червня 2018 року, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить змінити зазначену ухвалу суду апеляційної інстанції шляхом виключення із її змісту абзацу: «Крім того, рішенням апеляційного суду визнано таким, що відповідає положенням закону та обставинам справи висновок суду першої інстанції про те, що спірна квартира є об'єктом спільної сумісної власності подружжя - ОСОБА_5 та ОСОБА_4». У касаційній скарзі заявник посилається на те, що із резолютивної частини рішень судів першої та апеляційної інстанцій не вбачається висновок про те, що спірна квартира є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки ОСОБА_4 не зверталася до суду із зазначеними позовними вимогами.

У касаційній скарзі заявник також просить поновити йому строк на касаційне оскарження зазначеного судового рішення, посилаючись на те, що повний текст оскаржуваної ухвали Апеляційного суду Львівської області від 01 червня 2018 року отримав лише 30 червня 2018 року.

Перевіривши доводи заяви про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником обставини, а саме отримання копії оскаржуваної ухвали апеляційного суду лише 30 червня 2018 року, свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для його поновлення.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

У відповідності до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим як зазначено у частині п'ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Відповідно до статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Доводи касаційної скарги про те, що зміст абзацу: «Крім того, рішенням апеляційного суду визнано таким, що відповідає положенням закону та обставинам справи висновок суду першої інстанції про те, що спірна квартира є об'єктом спільної сумісної власності подружжя - ОСОБА_5 та ОСОБА_4.» не відповідає висновкам судів першої та апеляційної не заслуговують на увагу, оскільки у мотивувальній частині рішення Апеляційного суду Львівської області від 06 вересня 2016 року встановлені вказані обставини.

Апеляційний суд зазначив, що у заяві про роз'яснення рішення суду не наведені обставини на підтвердження того, які саме положення резолютивної частини рішення є незрозумілими чи припускають декілька варіантів їх тлумачення.

Оскільки правильне застосування судом норм права в межах доводів касаційної скарги є очевидним і не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга є необґрунтованою, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою і шостою статті 394, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_5 строк на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Львівської області від 01 червня 2018 року.

У відкритті касаційного провадженняу справі за позовомОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та стягнення грошової компенсації та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання квартири особистою приватною власністю, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 01 червня 2018 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак С. О. Погрібний Г. І. Усик