Ухвала

Іменем України

30 липня 2018 року

м. Київ

справа № 464/175/17

провадження № 61-39136ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), СинельниковаЄ. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю житлово-експлуатаційного підприємства «Стимул-Сихів»на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова у складі судді Бойко О. М.

від 15 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Львівської області у складі колегії суддів: Павлишина О. Ф., Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І.,

від 22 травня 2018 року у справі за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю житлово-експлуатаційного підприємства «Стимул-Сихів» на постанову державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львова,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю житлово-експлуатаційне підприємство «Стимул-Сихів» (далі - ТОВ ЖЕП «Стимул-Сихів», підприємство) звернулося до суду зі скаргою, мотивуючи її тим, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 16 грудня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь підприємства заборгованість за комунальні послуги у розмірі 5 063 грн 36 коп. На підставі вказаного рішення, 19 грудня 2011 року Сихівський районний суд м. Львова видав виконавчий лист, а 19 січня 2012 року державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (далі - Сихівський ВДВС Львівського МУЮ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 27 червня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого провадження. Стягувачем повторно пред'явлено даний виконавчий лист до виконання, однак 22 грудня 2016 року, у зв'язку із пропуском підприємством строку пред'явлення виконавчого документу до виконання, державний виконавець виніс постанову про відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження. Посилаючись на те, що строк на пред'явлення виконавчого документа до виконання пропущено не було, ТОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» просило скасувати постанову державного виконавця від 22 грудня 2016 року.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 15 лютого

2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 22 травня 2018 року, у задоволенні скарги ТОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що оскільки постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві винесена 27 червня 2013 року, а заява про примусове виконання рішення подана до виконавчої служби лише

19 грудня 2016 року, тобто із пропуском трирічного строку пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання, встановленого

статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон), то відсутні підстави для задоволення скарги.

У касаційній скарзі ТОВ ЖЕП «Стимул-Сихів», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати судові рішення і ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.

Касаційна скарга мотивована тим, що постанову про повернення виконавчого документа та оригінал виконавчого листа підприємство отримало лише 19 вересня 2016 року, тому строк на пред'явлення виконавчого документа до виконання ним пропущено не було.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Суди встановили, що 27 червня 2013 року державний виконавець Сихівського ВДВС Львівського МУЮ виніс постанову про повернення виконавчого документу, виданого на підставі рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16 грудня 2010 року, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ТОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» заборгованість за комунальні послуги у розмірі 5 063 грн 36 коп

19 грудня 2016 року ТОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» повторно пред'явлено до примусового виконання зазначений виконавчий документ.

22 грудня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з посиланням на те, що ТОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» пропущено строк пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частина п'ята статті 12 Закону).

Відповідно до пункту 5 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Установивши, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві винесена 27 червня 2013 року, а заява про примусове виконання рішення подана ТОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» у виконавчу службу 19 грудня

2016 року, тобто з пропуском трирічного строку пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання, встановленого статтею 12 Закону, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги.

Посилання в касаційній скарзі на те, що постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа підприємство отримало лише

19 вересня 2016 року, були предметом апеляційного розгляду та суд надав вичерпну відповідь на ці доводи. При цьому за статтею 12 Закону перебіг трирічного строку на пред'явлення виконавчого документа до виконання починається саме з дня його повернення (27 червня 2013 року), а не з дня отримання такого документа стягувачем.

Разом з тим заявник не позбавлений права звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання (частина шоста статті 12 Закону).

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю житлово-експлуатаційного підприємства «Стимул-Сихів» на ухвалу Сихівського районного суду

м. Львова від 15 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 22 травня 2018 року у справі за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю житлово-експлуатаційного підприємства «Стимул-Сихів» на постанову державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львова.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта