Справа № 486/889/18
Провадження № 2/486/480/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого Волкової О. І.

при секретарі Полуєва Н.С.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ,

ВСТАНОВИВ:

09.07. 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що з 22.05.2001 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя мають двох дітей: доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюбні відносини між ними фактично припинено через відсутність взаєморозуміння, що призвело до частих сварок та втрати взаємоповаги. Тому, оскільки їх шлюб існує формально, просить розірвати його. Позивачем зазначено, що діти проживають разом з ними, проте чіткої позиції з ким будуть проживати діти не висловив. Обгрунтовує свій позов посилаючись на Конвенцію про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, по справах про розірвання шлюбу у зв'язку з тим, що шлюб укладено на території Російської Федерації.

Позивач у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву у якій просить розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачка у судове засідання не з'явилася направила до суду заяву у якій визнає позов та просить розглянути справу за її відсутності.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Зважаючи на те, що відповідачка визнала позовні вимоги у повному обсязі, суд вважає можливим ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 22 травня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим Адміністрацією Першінської сільської ради Бєлозерського району Курганської області, актовий запис № 03. (а.с.5)

Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6, 7).

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право», шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.

Згідно ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності-правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Ст.3 Закону України «Про міжнародне приватне право» якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору.

Так, відповідно до ст.ст. 28, 29 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу.

Згідно з копією паспорта позивач має зареєстроване у встановленому порядку місце проживання на території України (а.с.8), відповідач ОСОБА_2 є громадянкою України, має зареєстроване у встановленому порядку місце проживання на території України, а тому у даному випадку застосовується чинне законодавство України та вимоги Сімейного кодексу України (далі СК України).

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясувавши фактичні стосунки подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Суд встановив, що сторони припинили шлюбні відносини, та разом не проживають, а їх шлюб носить формальне значення та не відповідає своєму призначенню, а тому суд вважає, що за таких обставин подальше сумісне життя подружжя неможливе і їхній шлюб має бути розірвано.

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, після реєстрації шлюбу позивачка у зв'язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище "Мухаметова" на "ОСОБА_2".

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у зв'язку із шлюбом змінив своє прізвище. Але, зважаючи на те, що відповідачка не висловила своєї думки з даного проводу, суд вважає за доцільне залишити їй прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки при зверненні до суду з даним позовом позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п.9) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, судовий збір в сумі 704.80 грн. на користь держави, підлягає стягненню з відповідачки.

Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 76, 81, 83, 89, 141, 200, 206, 229, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 22 травня 2001 року Адміністрацією Першінської сільської ради Бєлозерського району Курганської області, актовий запис № 03.

Після розірвання шлюбу відповідачці ОСОБА_2 залишити прізвище отрмане при реєстрації шлюбу "ОСОБА_2".

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН: НОМЕР_1, що зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1, судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп. на користь держави.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О. І. Волкова