ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року

м. Київ

справа № 487/3025/15-ц

провадження № 61-2557св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4;

відповідач - Приватне акціонерне товариство страхова компанія «Галицька»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства страхової компанії «Галицька» на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 19 липня 2016 року, ухвалене колегією у складі суддів: Мурлигіної О. Я., Козаченка В. І., Царюк Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася з позовом Приватного акціонерного товариства страхової компанії «Галицька» (далі - ПАТ СК «Галицька») про стягнення страхового відшкодування.

Позов мотивовано тим, що у листопаді 2014 року позивач разом з чоловіком ОСОБА_5 уклала договір № 6027 комплексного страхування подорожуючих за кордоном із ПАТ СК «Галицька». Договір укладено на строк з 22 листопада по 7 грудня 2014 року із географічною зоною Європа. За умовами договору страховик повинен відшкодувати витрати у зв'язку із страховою подією, в тому числі, із раптовим захворюванням та смертю застрахованої особи внаслідок страхової події, що настала під час подорожі та на території дії договору. Асистуючою компанією визначено ТОВ «Смайл Сервіс».

29 листопада 2014 року під час перебування у Барселоні у ОСОБА_5 раптово зупинилося серце. Внаслідок реанімаційних заходів медичними працівниками швидкої допомоги було поновлено роботу серця та останнього помістили до шпиталю для стаціонарного лікування. Асистуюча компанія за відповідні послуги не сплатила, у зв'язку з чим позивач сплатила госпіталю, в якому знаходився іі чоловік, витрати у розмірі 10 000 Євро. 18 грудня 2014 року реанімобілем ТОВ «Медичний центр «Добробут» її чоловік був перевезений до м. Києва, витрати на транспортування оплатила позивач у розмірі 59 500 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер в Київському міському центрі серця. Оскільки відповідач не відшкодував їй вказані витрати у добровільному порядку, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь сплачені нею 311 992,67 грн за лікування чоловіка та його перевезення до лікарні в Україну, 3% річних у розмірі 1 000,08 грн, інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 33 695,20 грн, а також 15 000 грн витрат за надану правову допомогу.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2016 року, ухваленим у складі судді Павлова Ж. П., позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнено з ПАТ СК «Галицька» на користь позивача кошти у розмірі 348 704,61 грн, з яких 252 492,67 грн страхового відшкодування, що еквівалентно 10 000 Євро, витрат на лікування, 59 500 грн витрат на транспортування, 16,66 грн пені, 1 000,08 грн 3 % річних, 33 695,20 грн інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання та 2 000 грн витрат на правову допомогу.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем порушено умови договору в частині виплати суми страхового відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку, а саме відшкодування витрат на проведення лікування та транспортування чоловіка позивача із госпіталю Іспанії до медичного закладу в Україні. Крім того, на користь позивача підлягають стягненню пеня, 3% річних та втрати від інфляції відповідно до вимог частини другої статті 625 ЦК України, пункту 5.2.1.4.4 договору страхування, відповідно до якого страховик зобов'язаний за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) сплатити страхувальнику (застрахованій особі) пеню у розмірі 0,05% від суми, що підлягає виплаті, за кожен день прострочення, але не більше 10% від суми страхової виплати (страхового відшкодування), та пункту 5.3.1 договору страхування, згідно з яким страховик виплачує страхове відшкодування протягом 10 банківських днів з дня прийняття рішення про здійснення страхової виплати.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 19 липня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ СК «Галицька» задоволено частково. Заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнено на користь ОСОБА_4 з ПАТ СК «Галицька» витрати на лікування ОСОБА_5 у розмірі 252 492,67 грн, витрати на його транспортування у розмірі 5 835,60 грн, а також витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про часткове задоволення позову, апеляційний суд погодився із висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на лікування у сумі 10 000 Євро, вказавши, що позивач має право на відшкодування вказаних витрат не як сторона за договором страхування, а як особа, яка виконала обов'язок оплати медичних послуг та частково послуг з транспортування застрахованої особи замість страхової компанії, тобто в регресному порядку відповідно до положень статті 1191 ЦК України. Оскільки спірні правовідносини не є договірними та зобов'язальними та враховуючи, що позивачем ставиться питання про стягнення 10 000 Євро в еквіваленті до національної валюти, апеляційний суд вказав на відсутність підстав для застосування положення договору щодо визначення пені за несвоєчасне виконання страхового обов'язку, а також положення статті 625 ЦК України. Крім того, зазначив, що стягуючи в повному обсязі витрати на транспортування чоловіка позивача, суд першої інстанції не взяв до уваги суми страхового відшкодування, визначеної договором, у розмірі 4 000 Євро, суми, сплаченої страховою компанією виконавцю послуг, та сплати за рахунком-фактурою ТОВ «Медичний центр «Добробут-Невідкладна допомога» від 18 грудня 2014 року страховиком через асистанса.

У касаційній скарзі, поданій 8 серпня 2016 року, ПАТ СК «Галицька»просить скасувати рішення апеляційного суду в частині стягнення на користь позивача суми витрат на лікування, витрат на транспортування, витрат на правову допомогу та сплату судового збору і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У іншій частині рішення апеляційного суду відповідачем не оскаржується.

Зокрема, заявник посилається на те, що судом апеляційної інстанції не встановлено всі обставини справи та не взято до уваги те, що позивачем письмово не погоджувалися його витрати на проведення лікування страхувальника у госпіталі Sant Pau (Іспанія), як передбачено умовами договору, тому у відповідача відсутні підстави для відшкодування позивачу витрат на лікування її чоловіка, оскільки відповідач несе відповідальність безпосередньо перед лікувальним закладом, врегулювання якої покладено на асистуючу компанію.

Також заявник зазначає, що страховою компанією сплачені витрати на транспортування чоловіка позивача в Україну, у зв'язку з чим ПАТ СК «Галицька» не повинно нести цивільно-правової відповідальності перед позивачем.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження, зупинено виконання рішення суду апеляційної інстанції до закінчення касаційного провадження.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 грудня 2016 року призначено справу до судового розгляду.

Відповідно до пункту шостого розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач надіслала суду письмові заперечення на касаційну скаргу відповідача, у яких вважає доводи, викладені у касаційній скарзі, необґрунтованими та просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Вивчивши матеріли цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в листопаді 2014 року між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ПАТ СК «Галицька» укладено договір добровільного комплексного страхування подорожуючих за межі країни постійного проживання № 6027 строком дії з 22 листопада по 7 грудня 2014 року із страховою сумою 30 000 Євро. Спеціалізованою службою Страховика (Асистансом) договором визначено ТОВ «Смайл Сервіс».

Відповідно до розділу другого договору страхування страховий випадок - це подія, на випадок якої здійснюється страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Згідно з пунктом 2.1.1 договору страхування предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника (застрахованої особи), що не суперечать закону, пов'язані з життям, здоров'ям та непередбаченими медичними і додатковими витратами застрахованої особи під час подорожі.

Пунктом 2.2.3 договору страхування визначено, що страховими випадками є документально підтверджені витрати на надані застрахованій особі медичні та додаткові послуги: швидкої медичної допомоги або перевезення транспортним засобом до найближчого медичного закладу, якщо цього потребує стан здоров'я застрахованої особи, а також транспортування за медичними показаннями з лікарні в інший медичний заклад з метою надання кваліфікованої медичної допомоги, стаціонарного лікування в медичному закладі, а саме необхідні консультації, діагностика, лікування, оперативне втручання, медикаментозне забезпечення, перебування в палатах стандартного типу, екстрена медична евакуація з-за кордону до лікарні, найближчої до місця постійного проживання в Україні, а якщо необхідність евакуації підтверджується відповідними документами, а також транспортні витрати на супроводжуючу особу за наявності медичної довідки про необхідність супроводу, з лімітом відповідальності страховика 4 000 євро/доларів в залежності від валюти, страхової суми до договору.

Згідно з пунктом 5.2.1.3 договору страхування страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату (виплату страхового відшкодування) у передбачений розділом 5.3 цього договору строк.

29 листопада 2014 року під час дії договору страхування у період перебування позивача та її чоловіка в Барселоні (Іспанія) у ОСОБА_5 раптово зупинилося серце. У результаті вжиття реанімаційних заходів медичними працівниками швидкої допомоги роботу серця було поновлено, а ОСОБА_5 направлено до госпіталю Sant Pau (Іспанія).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що вказані події відносяться до страхового випадку, з чим сторони погоджуються.

Згідно з пунктом 2.4.1 договору страхування у разі настання страхової події страхувальник (застрахована особа або особа, що представляє її інтереси) перед тим, як звернутися за допомогою до відповідного закладу чи лікаря, зобов'язаний негайно в будь-який час доби, повідомити про подію спеціалізовану службу страховика по телефону, вказаному в договорі, або іншим чином. Відповідно до п.2.4.3, якщо таке повідомлення неможливо здійснити з об'єктивних причин до моменту отримання медичних чи додаткових послуг, це необхідно зробити з першою ж нагодою, не пізніше 24 годин, як ці причини перестануть діяти. До таких об'єктивних причин відноситься, в тому числі, непритомний стан застрахованої особи (за відсутністю осіб, які б могли представляти її інтереси) (пункт 2.4.3).

Пунктом 2.4.4 договору страхування передбачено, що у разі самостійного звернення застрахованої особи до медичного закладу та/або повідомлення спеціальної служби страховика лікарем медичного закладу, страховик гарантує письмово обґрунтовані та підтверджені відповідними документами витрати, що не перевищують 30 євро в залежності від валюти страхової суми по договору або скеровує застраховану особу до іншого лікаря (медичного закладу).

Згідно з пунктом 2.4.5 договору у разі самостійної оплати застрахованою особою наданих медичних чи додаткових послуг страховик відшкодовує письмово обґрунтовані та підтверджені відповідними документами витрати, що не перевищують 25 Євро в залежності від валюти страхової суми по договору.

Страховику надано право не відшкодовувати витрати, що перевищують вказані суми, якщо з ним або спеціалізованою службою страховика не було попереднього письмового погодження здійснення таких витрат (пункт 2.4.5 договору).

Ураховуючи вказані положення договору, суди попередніх інстанцій обґрунтовано дійшли висновку, що страховик не може відмовити у виплаті страхового відшкодування лише на тій підставі, що страхувальник самостійно обрав медичний заклад та види певної медичної допомоги, у разі клінічної смерті, втрати свідомості, тощо. У відшкодуванні може бути відмовлено лише у випадку, якщо витрати на лікування не погоджені страховиком та страхувальником. У разі надання швидкої невідкладної допомоги та невідкладної госпіталізації страхувальника, страховик, у разі незгоди з медичною установою, де відбувається лікування, може направити страхувальника в інший медичний заклад.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що про вказаний страховий випадок ОСОБА_4, яка є дружиною ОСОБА_5, повідомила телефоном представників асистанса. У тому числі, вона повідомила, що з неї вказаний медичний заклад вимагає компенсувати витрати на лікування. Отримавши таке повідомлення, відповідач та його асистанс заходів з оплати лікування не здійснили, проте погодилися на утримання хворого у вказаному госпіталі та оплату позивачем 10 000 Євро на депозит госпіталю; пропозицій з переведення його до іншої медичної установи не надали.

Апеляційним судом встановлено, що вказані обставини підтверджуються електронною перепискою асистанса із ПАТ СК «Галицька», згідно з якою 10 грудня 2014 року асистанс отримав документи із госпіталю щодо діагнозу ОСОБА_5 та вартості лікування і не заперечував проти лікування у вказаному закладі. Представники асистанса повідомляли страхову компанію про те, що лікарня не приймає їх гарантії оплати та вимагає сплати на депозит дружиною хворого 10 000 євро.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що виплата відшкодування на лікування ОСОБА_4 не відбулася у зв'язку з неузгодженістю вказаного питання асистансом з ТОВ СК «Галицька», дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача 10 000 Євро, що за курсом НБУ станом на 10 квітня 2014 року становить 252 492,67 грн. При цьому апеляційний суд помилково зазначив, що позивач має право на відшкодування вказаних витрат не як сторона за договором страхування, а в регресному порядку відповідно до положень статті 1191 ЦК України, оскільки даний спір не стосується відшкодування шкоди. Водночас даний висновок суду апеляційної інстанції не призвів до неправильного вирішення справи, тому не є підставою для скасування його рішення.

18 грудня 2014 року реанімобілем ТОВ &quпр;Медичний центр «Добробут» ОСОБА_5 доставлено із госпіталю Sant Pau (Іспанія) до лікарні м. Києва, де він ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер.

Позивач за медичний супровід свого чоловіка бригадою інтенсивної терапії ТОВ «Медичний центр «Добробут» за межами України 14 грудня 2014 року сплатила 59 500 грн. Вказані витрати їй не відшкодовано.

ПАТ СК «Галицька» на відшкодування витрат за медичний супровід ОСОБА_5 18 грудня 2014 року направила асистансу кошти у розмірі 72 676,47 грн, а останній перерахував вказані гроші ТОВ «Медичний центр «Добробут-Невідкладна допомога».

Таким чином, оскільки сума страхового відшкодування витрат на транспортування ОСОБА_5 визначена договором у розмірі 4 000 Євро, а сплачена страховою компанією через асистанса сума за рахунком-фактурою ТОВ «Медичний центр «Добробут-Невідкладна допомога» від 18 грудня 2014 року складає 72 676,47 грн, що виходячи з курсу Національного Банку України на вказану дату складає 3 702,69 Євро, апеляційний суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача суми, еквівалентної 297,31 Євро, що становить 5 835,60 грн.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції також обґрунтовано стягнув з відповідача за укладеним договором про надання правової допомоги кошти у розмірі 2 000 грн у відшкодування наданої правової допомоги.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено неправильне застосування норм матеріального права, яке давало б підстави для скасування оскарженого судового рішення, а фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду з їх оцінки. Проте межі розгляду справи судом касаційної інстанції таких процесуальних повноважень суду касаційної інстанції не надають.

Оскільки судом касаційної інстанції встановлено, що рішення апеляційної інстанції, у частині, яка оскаржена, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Так як у задоволенні скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Оскільки ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 вересня 2016 року зупинено виконання

рішення апеляційного суду до закінчення касаційного провадження, виконання вказаного рішення за результатами його перегляду підлягає поновленню відповідно до вимог частини третьої статті 436 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства страхової компанії «Галицька» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 19 липня 2016 залишити без змін і поновити його виконання.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

О. В. Ступак