Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 314/2726/18Головуючий у 1-й інстанції Кофанов А.В.
Пр. № 22-ц/778/3020/18Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 червня 2018 року про відмову у видачі судового наказу у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на дитину

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_2, як призначений у встановленому законом порядку піклувальник неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, - дитини, яка позбавлена батьківського піклування, звернулась до суду першої інстанції із вищезазначеною заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, як батька дитини, який був позбавлений раніше рішенням суду батьківських прав, щомісячних аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвалою судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 червня 2018 року (а.с. 17) відмовлено ОСОБА_2 у цій справі у видачі судового наказу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, заявник ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 19-20) просила ухвалу судді суду першої інстанції у цій справі скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З 15.12.2017 року набрала законної сила нова редакція ЦПК України, якою має керуватись апеляційний суд при апеляційному перегляді цієї справи.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення (п. 8 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року).

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 20 липня 2018 року (а.с. 25), справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України (а.с. 27).

Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 2 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Боржником ОСОБА_3 відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі апеляційному суду у встановлений апеляційним судом 15-денний строк з дня отримання ним копії вищезазначеної ухвали апеляційного суду від 20.07.2018 року - 02.08.2018 року (а.с. 28) по 17.08.2018 року включно наданий не був.

Однак, за змістом ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За змістом ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

У період з 18.08.2018 року по 19.08.2018 року включно мали місце вихідні дні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшла висновку про те, що апеляційна скарга заявника ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи заявнику ОСОБА_2 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на дитину, керувався ст. 165 ч. 1 п. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, та виходив із наступного.

Відповідно до ст. 163 ч. 1 п. 2 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника за його наявності, або серія і номер його паспорта (для громадян України).

Зазначені відомості у заяві ОСОБА_2 відсутні, тому ця заява подана з порушеннями вимог ст. 163 ЦПК України.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Так, дійсно в силу вимог ст. 165 ч. 1 п. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу.

Як правильно було встановлено суддею суду першої інстанції, у вищезазначеній заяві заявника у цій справі не було зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника ОСОБА_3 або серію і номер його паспорта.

Проте, суд першої інстанції не звернув належної уваги при вирішенні питання на наступне.

Відповідно до ст. 163 ч. 2 п. 2 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Крім того, як вбачається із змісту вищезазначеної заяви заявника ОСОБА_2, остання прямо у самій вищезазначеній заяві зазначала, що їй невідомі реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника ОСОБА_3 або номер і серія паспорта останнього, а тому просила при вирішенні питання про відкриття наказного провадження з метою можливого подальшого виконання вимог ч. 2 ст. 13 ЦПК України в частині виконання п. 3 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо зазначення в судовому наказі, як виконавчому документі, індивідуального номеру боржника, витребувати з Вільнянського відділення Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (70002 Запорізька область м. Вільнянськ вул. З. Космодем'янської б. 2, тел. (06143) 4-18-46) індивідуальний ідентифікаційний номер боржника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Проте, суд першої інстанції, не вирішивши вищезазначеного клопотання заявника ОСОБА_2 по суті взагалі, безпідставно при вищевикладених обставинах відмовив останній у видачі судового наказу, пославшись на те, що заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 як особи, яка подала апеляційну скаргу, ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах.

Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, що перешкоджає подальшому розгляду цієї справи, в силу вимог ст. 374 ч. 1 п. 6 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, та підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду (вирішення питання) до суду першої інстанції.

Якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи (вирішення процесуального питання) для продовження розгляду до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного із розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції у подальшому за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 141 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_2 в силу вимог Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду у цій справі.

Керуючись ст.ст. 7, 12, 141, 367, 368- 369, 371-371, ст. 374, ст. 379, 381-384, 8 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 червня 2018 року у цій справі скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 20.08.2018 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.