Справа № 755/7403/18
У Х В А Л А

"07" серпня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Катющенко В.П., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, державний виконавець Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Марченко Яна Володимирівна про роз'яснення рішення суду, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою, в якій просить суд: роз'яснити рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2010 року в частині стягнення аліментів на кожну дитину з урахуванням досягнення ОСОБА_4 повноліття.

В обґрунтування заявлених вимог, заявник посилається на те, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2010 року шлюб між ним та ОСОБА_2 розірвано. Цим же рішенням суд вирішив питання щодо стягнення аліментів, а саме стягнуто з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 5000,00 гривень на всіх щомісячно, починаючи з 23 вересня 2010 року та до його повноліття, проте не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 19 вересня 2011 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-2641/2010, у якому викладено резолютивну частину рішення суду про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дітей аліменти у розмірі 5000,00 гривень на всіх щомісячно, починаючи з 23 вересня 2010 року та до його повноліття. На підставі виконавчого листа Броварським міськрайонним відділом ДВС відкрито виконавче провадження ВП № 51574415. 27 листопада 2016 року ОСОБА_4 досяг повноліття, але оскільки у резолютивній частині вказаного рішення суду від 23 вересня 2010 року не вказано, що після досягнення повноліття старшою дитиною аліменти із заявника стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на сина ОСОБА_4, який досяг повноліття, то державний виконавець продовжує виконувати рішення суду у повному обсязі. Станом на сьогодні він сплачує аліменти в повному обсязі, оскільки вказане рішення є незрозумілим та в подальшому унеможливлює виконання виконавчого документу.

Вивчивши зміст заяви, дослідивши матеріали справи № 2-2641/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2010 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Стягнуто із ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 5000 гривень на всіх щомісячно, починаючи з 23 вересня 2010 року та до його повноліття,проте не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 грудня 2010 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2010 року було залишено без змін.

Відповідно до ст. 271 Цивільного процесуального кодексу України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Як роз'яснено в п. п. 19, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. Відповідно до статті 221 ЦПК роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

В силу зазначеної норми процесуального права роз'яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю, якщо воно є неясним та незрозумілим для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання.

Суть роз'яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповіді на нові та невирішені ним вимоги, він лише має роз'яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги про роз'яснення рішення суду від 23 вересня 2010 року, заявник, зокрема посилається на незрозумілість розміру стягнутих аліменти на утримання інших трьох дітей після досягнення старшою дитиною повноліття за умови відсутності поданої до суду позовної заяви про визначення розміру аліментів на інших дітей, при цьому посилаючись на норми ст. 183 Сімейного кодексу України.

Так, статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, вказані норми чинного законодавства визначають питання стягнення аліментів в розмірі від частки доходу, в той час як рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2010 року визначено суму аліментів, які підлягають стягненню із заявника, у твердій грошовій сумі, у зв'язку з чим застосування в даному випадку ст. 183 Сімейного кодексу України в частині вирахування тієї частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, є недоцільним, а зазначення вказаних відомостей у рішенні суду від 23 вересня 2010 року призведе до внесення в нього нових даних, що не передбачено цивільним процесуальним законодавством.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, державний виконавець Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Марченко Яна Володимирівна про роз'яснення рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260, 271 Цивільного процесуального кодексу України, п. п. 19, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, державний виконавець Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Марченко Яна Володимирівна про роз'яснення рішення суду - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцят днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: