Головуючий суду 1 інстанції - Пелих О.О.
Доповідач -Стахова Н.В.
Справа № 431/5782/17
Провадження № 22ц/782/425/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року місто Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Стахової Н.В.,

суддів: Коновалової В.А., Луганської В.М.

за участю секретаря судового

засідання: Перишкіна Т.Г.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_3

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5

третя особа: Верхньопокровська сільська рада Старобільського району Луганської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 18 квітня 2018 року (постановленого у складі судді Пелих О.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Верхньопокровська сільська рада Старобільського району Луганської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4 (далі відповідачі) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом.

Позивач зазначав, що після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,15 га, що розташована на території Верхньопокровської сільської ради Старобільського району Луганської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого Старобільським районним відділом земельних ресурсів Луганської області 16.09.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю № 295, кадастровий номер НОМЕР_2 згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) члена КСП ім. Карла Маркса, с. Верхня Покровка Старобільського району Луганської області, серії НОМЕР_3, виданого у лютому 1997 року Старобільською районною державною адміністрацією, зареєстрованому в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 28.03.1997 року за № 122.

Позивач є спадкоємцем за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6, про смерть якого йому стало відомо 27.11.2017 року, після отримання зі Старобільського районного суду Луганської області позовної заяви ОСОБА_5, ОСОБА_4, у якій вони просили визнати за ними право власності у порядку спадкування за законом на спадщину, після померлого ОСОБА_6, що унеможливило подання позивачем заяви про прийняття спадщини за заповітом у встановлений законом строк.

На підставі викладеного, позивач просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 та стягнути з відповідачів на його користь судові витрати.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 18.04.2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог, стягнути з відповідачів судовий збір розмірі 1762 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що строк на подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 пропущений ним з поважних причин, оскільки про його смерть позивачу стало відомо лише 27.11.2017 року. Крім того, у період з 10.02.2017 року по 19.02.2017 року він перебував у відрядженні. Необізнаність про смерть ОСОБА_6, скаржник обґрунтовує також тим, що с. Верхня Покровка має протяжність понад дев'ять кілометрів, заповідач мешкав на відстані більш п'яти кілометрів від нього, на вулиці де проживало незначна кількість односельців, та довгий час хворів, мешкав у ста кілометрах біля цвинтаря. Заяву про відмову від спадщини він не подавав, а лише пропустив строк для її подання до нотаріальної контори, які є поважними.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. При цьому пояснив, що про існування заповіту йому було відомо, оскільки копію заповіту він отримав від ОСОБА_6, але про смерть останнього він дізнався лише у листопаді 2017 року, коли отримав зі Старобільського районного суду Луганської області позовну заяву ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно після померлого ОСОБА_6

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися надали письмові заяви про слухання справи за їх відсутності, апеляційну скаргу не визнали. У відзиві на апеляційну скаргу відповідачі зазначили, що належних доказів тому, що позивач не знав про смерть ОСОБА_6 який був його близьким другом, суду не надано. Перебування позивача у відрядженні не було перешкодою позивачу звернутися своєчасно із заявою про прийняття спадщини після померлого. Крім того, оригінал заповіту знаходиться у ОСОБА_3, разом з оригіналами правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що належала померлому. Про існування заповіту ОСОБА_4 стало відомо з листа приватного нотаріуса Старобільського районного нотаріального округу Пульного М.М. від 15.12.2017 року. За таких підстав, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, та слухати справу за їх відсутності.

Представник третьої особи Верхньопокровської сільської ради Старобільського району у судове засідання не з'явився, про час та розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки.

За таких обставин, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів та представника третьої особи, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 Цивільного процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки його необізнаність щодо смерті заповідача не вважається поважною причиною.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду, оскільки він ґрунтується на нормах права та відповідає фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 16.05.2012 року ОСОБА_6 склав заповіт, у якому заповідав ОСОБА_3 право на на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого Старобільським районним відділом земельних ресурсів Луганської області 16.09.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю № 295, кадастровий номер НОМЕР_2, право на яку підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) члена КСП ім. Карла Маркса, с. Верхня Покровка Старобільського району Луганської області серії НОМЕР_3, виданим у лютому 1997 року Старобільською районною державною адміністрацією, та зареєстрованому в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 28.03.1997 року за № 122.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер, у зв'язку із чим відкрилася спадщина на належне йому майно.

25.10.2017 року ОСОБА_4, яка є дружиною померлого ОСОБА_6 звернулася до приватного нотаріуса Старобільського районного нотаріального округу Пульного М.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 за законом, у зв'язку з чим було заведено спадкову справу.

ОСОБА_5 який є сином померлого ОСОБА_6, прийняв спадщину згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України, у встановлений законом шестимісячний строк, що підтверджується інформацією, наданою у листі приватного нотаріуса Старобільського районного нотаріального округу Пульного М.М., № 386/0214 від 27.11.2017 року.

14.12.2017 року приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Пульним М.М. було видано ОСОБА_4, ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину по ? частці, що складається з житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

У період з ІНФОРМАЦІЯ_1 року по 13.07.2017 позивач до нотаріуса із заявою про від відмову чи прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6 не звертався, що не заперечувалося позивачем.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1233 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживає постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини 3 статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Отже, місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що незнання про смерть спадкодавця не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а відтак немає підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Крім того, під час апеляційного розгляду позивач підтвердив, що був обізнаний про існування заповіту ще до смерті ОСОБА_6

Посилання скаржника на поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у зв'язку з перебуванням у період з 10.02.2017 року по 19.02.2017 року у відрядженні не є поважною причиною пропуску вказаного строку, оскільки у відрядженні позивач перебував дев'ять днів, що не перешкоджало йому подати заяву про прийняття спадщини в шестимісячний строк, який закінчувався 13.06.2017 року.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржником ОСОБА_3 не доведено порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.375 ст. 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 18 квітня 2018 року залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складений - 03 серпня 2018 року.

Головуючий Н.В. Стахова

Судді: В.А. Коновалова

В.М. Луганська