Постанова

Іменем України

01 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 591/8215/15-ц

провадження № 61-28463св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідачі: Сумський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр Міністерства внутрішніх справ України, управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, науково-дослідний експертно-криміналістичний центру при управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області в особі ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області,

представник Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України - Черемісов Євген Валерійович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України на рішення Зарічного районного суду

м. Суми від 20 квітня 2017 року у складі судді Кривцової Г. В. та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 17 липня 2017 року у складі колегії суддів: Семеній Л. І., Ткачук С. С., Собини О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справи України, управління Міністерства внутрішніх справ України (далі - УМВС України) в Сумській області, науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (далі - НДЕКЦ) при УМВС України в Сумській області (в особі ліквідаційної комісії УМВС України в Сумській області) про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що вона працювала на посаді діловода канцелярії науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при

УМВС України в Сумській області. 06 листопада 2015 року її було звільнено з роботи на підставі пункту 8 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію», пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією установи. Вважала, що її звільнення проведено з порушенням вимог закону, оскільки установа, в якій вона працювала, не ліквідована. Крім того, під час її звільнення не було дотримано визначений законом порядок, так як не було запропоновано іншу роботу в тій же установі. Також вказувала про те, що внаслідок незаконного звільнення їй було завдано моральної шкоди.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_2 просила суд скасувати наказ про її звільнення, поновити її на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також стягнути із відповідачів 2 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20 квітня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.Визнано незаконним та скасовано наказ УМВС України в Сумській області від 06 листопада 2015 року № 412 о/с про звільнення ОСОБА_2 з посади діловода (за рахунок посади завідувача канцелярії) НДЕКЦ при УМВС України. Поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді діловода (за рахунок посади завідувача канцелярії) Сумського НДЕКЦ МВС України. Стягнуто з Сумського НДЕКЦ МВС України на користь

ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 5 985 грн 23 коп. з утриманням з вказаної суми при виплаті податків та інших обов'язкових платежів. Стягнуто з Сумського НДЕКЦ МВС України на користь ОСОБА_2 2 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення на користь позивача заробітної плати за один місяць допущене до негайного виконання.

Рішення районного суду мотивовано тим, що звільнення ОСОБА_2з займаної посади є незаконним у зв'язку з відсутністю юридичного факту, а

саме - змін в організації виробництва і праці новоствореного органу, який є підставою для звільнення працівника за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Крім того, незаконне звільнення позивачки суттєво порушило її життєві зв'язки, змусило докладати додаткових зусиль для організації свого життя, призвело до моральних страждань, нервових переживань, тому доведеною і такою, що підлягає стягненню з відповідача, враховуючи принцип розумності і справедливості, суд визнав грошову компенсацію завданої моральної шкоди у розмірі 2 тис. грн.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 17 липня 2017 року апеляційну скаргу Сумського НДЕКЦ МВС України відхилено. Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 квітня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції є законним й обґрунтованим, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Крім того, районним судом зроблені вірні висновки відносно того, що юридична особа, в якій працювала

ОСОБА_2,не була ліквідована, а відбулася зміна її назви та підпорядкування, тобто реорганізація. Оскільки зміни в організації виробництва і праці у роботодавця виникли лише після затвердження нового штатного розпису, 07 листопада 2015 року, тому саме з цього часу настали підстави для звільнення працівників, посади яких чи їх чисельність скоротилися, у порядку пункту 1

статті 40 КЗпП України.

Таким чином, звільнення ОСОБА_206 листопада 2015 року проведено без відповідної правової підстави, що є порушенням її трудових прав, які підлягають захисту шляхом визнання незаконним та скасування відповідного наказу про звільнення та поновлення позивачки на раніше займаній посаді, але в перейменованій установі з наступного після звільнення дня, тобто з 07 листопада 2015 року.

При цьому, вірно встановивши, що рішення роботодавця про звільнення ОСОБА_2із займаної посади є незаконним та підлягає скасуванню, суд поновив її на займаній посаді, а також прийняв рішення про виплату їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу та визначив розмір грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди в сумі 2 тис. грн, який відповідає принципам розумності і справедливості.

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Сумський НДЕКЦ МВС України, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову

ОСОБА_2

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними, необґрунтованими й такими, що прийняті з порушенням вимог чинного законодавства України. Сумський НДЕКЦ МВС Українизазначав про те, що він не приймав і не звільняв з роботи ОСОБА_2 При звільненні позивачки Сумським НДЕКЦ МВС України були враховані вимоги статей 42,

49-2 КЗпП України. Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди суд не врахував вимог частини третьої статті 23 ЦК України та не в повній мірі виходив із засад розумності і справедливості.

У вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення на касаційну скаргу

від ОСОБА_2, в якому вона посилалася на те, що з рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20 квітня 2017 року та ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 17 липня 2017 року погоджується і вважала їх законними, обґрунтованими, прийнятими з дотриманням норм матеріального і процесуального права й такими, що в повній мірі захищають та відновлюють її порушені трудові права і законні інтереси.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що наказом УМВС України в Сумській області від 30 квітня 2015 року № 137 о/с ОСОБА_2 прийнята на роботу на посаду діловода канцелярії (за рахунок посади завідувача канцелярії) НДЕКЦ при УМВС України в Сумській області та не була атестованим працівником міліції чи державним службовцем.

06 серпня 2015 року був опублікований Закону України «Про Національну поліцію». Відповідно до пункту 8 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення цього Закону, з дня його опублікування всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Наказом УМВС України в Сумській області від 06 листопада 2015 року № 412 о/с ОСОБА_2 звільнена із займаної посади згідно з пунктом 8 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, скорочення чисельності або штату працівників.

Пунктом 1 частини статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

УМВС України в Сумській області перебуває на стадії ліквідації. НДЕКЦ при УМВС України в Сумській області до 06 листопада 2015 року було структурним підрозділом УМВС України в Сумській області. Головне управління Національної поліції в Сумській області є новоствореною юридичною особою і не є правонаступником УМВС України в Сумській області. Наказом МВС України

від 06 листопада 2015 року № 1388 в УМВС України в Сумській області скасовані всі штати та скорочено всі посади УМВС України в Сумській області, у тому числі й 99 посад НДЕКЦ при УМВС України в Сумській області.

Право визначити чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому ним органу. Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року

№ 1392 був затверджений штат Сумського НДЕКЦ МВС України.

Згідно із статтею 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої

статті 40КЗпП України).

Відповідно до наказу МВС України від 06 листопада 2015 року № 1388

«Про організаційно-штатні питання» УМВС України в Сумській області передувало скорочення всіх штатів УМВС України та його структурних підрозділів, у тому числі і НДЕКЦ при УМВС України.

Статтею 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. У разі, якщо вивільнення є масовим, то відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

04 вересня 2015 року УМВС України в Сумській області телеграмою

від 03 вересня 2015 року зобов'язано структурний підрозділ - НДЕКЦ при УМВС України в Сумській області в установленому порядку надати до Сумського міського центру зайнятості інформацію про масове планове вивільнення працівників у зв'язку з ліквідацією підрозділів, а також довести до відома працівників НДЕКЦ пункт 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію».

04 вересня 2015 року працівниками НДЕКЦ при УМВС України підготовлена інформація про заплановане масове вивільнення працівників згідно звітності форми № 4-ПН, яка направлена до державної служби зайнятості.

Пункт 8 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» передбачає особливий порядок попередження працівників про майбутнє вивільнення та зазначає, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

При цьому НДЕКЦ при УМВС України додатково під підпис повідомило всіх працівників про майбутнє вивільнення, у тому числі й ОСОБА_2, що підтверджується відомістю з її особистим підписом від 04 вересня 2015 року.

Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2016 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» розпочалась процедура ліквідації УМВС України в Сумській області та з 07 листопада

2016 року утворено нову юридичну особу - Головне управління Національної поліції в Сумській області. НДЕКЦ до складу Головного управління Національної поліції в Сумській області не увійшло.

06 листопада 2015 року до НДЕКЦ при УМВС України надійшла примірна структура НДЕКЦ МВС України в областях і в м. Києві, яка за своєю структурою значно відрізнялась від штату НДЕКЦ при УМВС України, передбачала меншу кількість посад ніж було в НДЕКЦ при УМВС України та взагалі не передбачала посаду діловода канцелярії. Оскільки вказаною примірною структурою не було передбачено посади діловода, на якій працювала ОСОБА_2, а було передбачено посаду бібліотекаря, тому з метою працевлаштування позивачки

06 листопада 2015 року Сумським НДЕКЦ при УМВС України останній було запропоновано вказану посаду.

Згідно акта про відмову від 06 листопада 2016 року ОСОБА_2 відмовилась від працевлаштування на посаду бібліотекаря.

Обов'язок роботодавця запропонувати працівнику, який попереджається про наступне вивільнення, іншу роботу передбачено в частині третій статті 49-2 КЗпП України. Вказані положення зобов'язують роботодавця надати працівнику іншу роботу лише в разі її наявності. Отже, обов'язок власника або уповноваженого ним органа одночасно з попередженням про звільнення пропонувати працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, передбачений частиною другою статті 40 та частиною третьою статті 49-2 КЗпП України, у випадку відсутності можливості запропонувати працівнику іншу роботу, не позбавляє роботодавця права звільнити його.

Відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 роз'яснено, що при ліквідації підприємства (установи, організації) правила пункту 1 статті 40 КЗпП України можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство.

В цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

Таким чином, апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, не надав належної оцінки тому, що розпочалась процедура ліквідації УМВС України в Сумській області та з 07 листопада 2016 року утворено нову юридичну особу - Головне управління Національної поліції в Сумській області. НДЕКЦ до складу Головного управління Національної поліції в Сумській області не увійшло, а тому дійшов передчасного висновку про задоволення позову ОСОБА_2

Відповідно до пункту першого частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалено з порушення норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 17 липня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є.В. Синельников

С.Ф. Хопта

Ю.В. Черняк