АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

01 серпня 2018 року

м. Харків

Справа № 639/7394/17

Провадження № 22-ц/790/3913/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П.,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря: Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: ОСОБА_2

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів, з апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м Харкова, постановлене 25 травня 2018 року, під головуванням судді Баркової Н.В., в залі суду в місті Харків,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів, в якій просила визнати припиненими зобов'язання за кредитним договором № 019/14-А від 04 березня 2008 року та кредитним договором № 019/14-А-Л від 04 березня 2008 року, укладеними між ОСОБА_4 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Слобожанське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»; визнати припиненими зобов'язання за договором застави автомобіля, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Слобожанське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Слоневською Д.В. 04.03.2008 року за реєстровим номером 1046; припинити всі обтяження, які випливають з кредитного договору № 019/14-А від 04 березня 2008 року та кредитного договору № 019/14-А-Л від 04 березня 2008 року, укладеними між ОСОБА_1 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Слобожанське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Договору застави автомобіля, укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Слобожанське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Слоневською Д.В. 04.03.2008 року за реєстровим номером 1046, на автомобіль марки TOYOTA PRADO, 2008 року випуску, колір-чорний, шасі (кузов) НОМЕР_2, об'єм двигуна = 3956, тип ТЗ - легковий універсал-в, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований ВРЕВ №1 ГУМВСУ Харків, 04.03.2008 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що між ОСОБА_1 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Слобожанське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено кредитний договір № 019/14-А від 04 березня 2008 року, згідно якого відповідач надав позивачу кредит в сумі 291890 грн. Вказані грошові кошти були надані позивачу зі строком користування до 04 березня 2015 року, та сплатою 17 % відсотків річних. Крім того укладено кредитний договір № 019/14-А-Л від 04 березня 2008 року, згідно якого відповідач надав позивачу кредит в сумі 27470 грн. Вказані грошові кошти були надані позивачу зі строком користування до 04 березня 2015 року та сплатою 19 % відсотків річних. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаними кредитними договорами 04.03.2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір застави автомобіля, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Слоневською Д.В. за реєстровим номером 1046, відповідно до умов якого позивачем було передано в заставу Банку наступне майно: автомобіль марки TOYOTA PRADO, 2008 року випуску, колір-чорний, шасі (кузов) НОМЕР_2, обєм двигуна = 3956, тип ТЗ- легковий універсал-в, реєстраційний номер НОМЕР_3, зареєстрований ВРЕВ №1 ГУМВСУ Харків, 04.03.2008року.

В 2013 році в провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова знаходилась справа за позовом «ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В процесі розгляду зазначеної цивільної справи, ОСОБА_1 погасила заборгованість, внаслідок чого Банк звернувся до суду із заявою про залишення позову без розгляду, яка була задоволена Жовтневим районним судом м. Харкова, про що постановлена ухвала від 16.12.2013 року. В подальшому ОСОБА_1 щомісячно сплачувала тіло та відсотки за користування кредитними коштами згідно графіку платежів, визначеному у Додатку №1 до кредитного договору. За таких обставин позивач вважає що кредитні договори та договір застави автомобіля є припиненими у зв'язку із повним та належним виконанням позивачем умов кредитних договорів. Крім того, вважає, що договір застави автомобіля є також припиненими з моменту виконання позивачем останнього платежу за графіком (Додаток №1 до Кредитних договорів). У зв'язку з повним та належним виконанням умов кредитного договору, на думку позивача, остання звернулась до відповідача з вимогою здійснити дії направлені на зняття обтяження зареєстровані в Єдиному реєстрі обтяжень рухомого майна, однак отримала лист 3-243410/214 від 16.01.2017 року, яким відповідач не визнає факту належного виконання позивачем умов кредитного договору та припинення за ним зобов'язань. Разом з тим наявність у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна запису про заставу та обтяження автомобіля позивача порушує право власності останньої, оскільки фактично перешкоджає власникові вільно розпоряджатися своїм майном та призводить до збитків - упущеної вигоди, бо декілька разів позивач намагалась вигідно продати цей автомобіль та придбати інший на вигідних для себе умовах, але через штучні перешкоди відповідача мала відмовитись від таких пропозицій, внаслідок чого понісла суттєві матеріальні збитки. У зв'язку з чим вимушена була звернутися до суду з вказаним позовом.

Рішенням Жовтневого районного суду м Харкова від 25 травня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, а також вирішити питання щодо судових витрат.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 вказує на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права. Зазначає, що кредитні договори та договір застави автомобіля є припиненими у зв'язку з повним та належним виконанням позивачем умов кредитних договорів з огляду на приписи ст.ст. 11, 202, 509, 572, 593, 598, 599, 626, 1054 ЦК України, ст. 28 Закону України «Про заставу». Крім того, вказує на те, що договір застави автомобіля є також припиненим з моменту виконання позивачем останнього платежу. У зв'язку з повним та належним виконанням умов кредитного договору позивач звернулась до відповідача з вимогою здійснити дії направлені на зняття обтяження зареєстровані в Єдиному реєстрі обтяжень рухомого майна. Натомість отримала від відповідача лист від 16.01.2017 року, яким відповідач не визнає факту належного виконання позивачем умов кредитного договору та припинення за ним зобов'язань. Звертає увагу суду на те, що відповідачем не надано жодного первинного документу на підтвердження власного розрахунку заборгованості зі сплати неустойки за період з 2008 року по 2013 рік, а суд при цьому, прийняв за первинні документи - нічим не підтверджені відомості про платежі, зведені в таблицю, роздруковані та підписані в односторонньому порядку з боку відповідача. Крім того, заборгованість за неустойкою, надана відповідачем у відповіді від 16.01.2017 року позивачу, різниться з відомостями про таку заборгованість наданих до суду. Між тим, виникнення заборгованості, доказів неналежного виконання грошових зобов'язань позивачем, наслідком чого мало бути нарахування неустойки, відповідачем не надано. Претензії відповідача до позивача щодо сплати останнім штрафних санкцій обмежені періодом їх виникнення, а саме з 12.05.2008 року по 11.12.2013 року. З цього приводу позивач заявив про застосування судом строків позовної давності. Вказує на те, що банком було пропущено строки позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення пені за вказаними кредитними договорами.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Банк Фінанси та кредит» зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими. Вказує на те, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором, або законом. Правила припинення зобов'язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов'язання» розділу 1 книги 5 «Зобов'язальне право» ЦК України. Спливу позовної давності як підстави для припинення зобов'язання норми глави 50 «Припинення зобов'язання» ЦК України не передбачають. Вказує на те, що в ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов'язання не визнається. Виконання боржником зобов'язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропуск позовної давності також не породжує право боржника вимагати припинення зобов'язання в односторонньому порядку, якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо. Наполягає на тому, що згідно із наведеними положеннями Закону сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет застави (зокрема, й за наявності рішення про відмову в цьому позові з підстави пропущення позовної давності) сам по собі не припиняє основного зобов'язання за кредитним договором, і відповідно, не може вважатися підставою для припинення застави.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов'язане з позбавленням його суб'єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

У статті 16 ЦК встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов'язку в натурі.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.03.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Слобожанське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», укладено кредитний договір № 019/14-А, у відповідності до умов якого, а саме п. 2.1 кредитного договору Банк надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 291 890 грн. з оплатою по процентній ставці 17 % річних. Кредитні ресурси отримані позичальником за цим договором використовуються з цільовим призначенням: для придбання автомобіля TOYOTA PRADO 4.0. В п.3.2 зазначеного договору вказано, що позичальник зобов'язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором до 04.03.2015 року. Пунктом 3.7 визначено направлення на виконання зобов'язань позичальника сум, внесених у погашення поточної заборгованості у певній черговості, зокрема пунктом е) передбачено, що у сьому (останню) чергу погашається пеня за прострочення сплати ануітетного платежу, комісій Банку та інших платежів за цим договором, а в розділі 6 передбачена відповідальність позичальника у вигляді штрафу та пені. При цьому, в розділі 5 зазначеного договору вказано, що забезпеченням виконання за цим договором є застава автомобіля TOYOTA PRADO 4.0.

Також 04 березня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Слобожанське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», укладено договір про відкриття кредитної лінії № 019/14-А-Л, відповідно до п.2.1 якого Банк відкриває позичальнику на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності відновлювальну кредитну лінію з кредитним лімітом в розмірі 27470 грн. з оплатою процентів за користування кредитом у розмірі процентної ставки 19 % річних. Відповідно до п.3.2. договору строк дії відновлювальної кредитної лінії за цим договором - до 04.03.2015 року. Пунктом 3.7 визначено черговість внесення сум у погашення позичальником поточної заборгованості, зокрема пунктом ґ) передбачено, що у п'яту (останню) чергу погашається пеня за прострочення сплати щомісячного платежу по погашенню позичкової заборгованості, процентів та інших платежів за цим договором, а розділі 6 передбачена відповідальність позичальника у вигляді штрафу та пені. При цьому, в розділі 5 зазначеного договору вказано, що забезпеченням виконання зобов'язань за цим договором є застава автомобіля TOYOTA PRADO 4.0.

В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаними договорами 04.03.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі філії «Слобожанське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір застави автомобіля, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Солоневською Д.В. за реєстровим номером 1046. Відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала в заставу банку автомобіль марки TOYOTA PRADO, 2008 року випуску, колір-чорний, шасі (кузов) НОМЕР_2, об'єм двигуна = 3956, тип ТЗ- легковий універсал-в, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований ВРЕВ №1 ГУМВСУ Харків, 04.03.2008 року. Відповідно до п.2.1 вказаного договору застави зазначений автомобіль передається в заставу як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором №019/14-А від 04.03.2008 року на суму 291890 грн., строком до 04.03.2015 року, а також сплати процентів за користування кредитом, виходячи з процентної ставки 17% річних, пені, штрафних санкцій за цим договором або за кредитним договором, враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за вищезазначеними договорами, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет застави, в повному обсязі (в тому числі витрати по вчиненню виконавчого напису), визначеному на момент фактичного задоволення вимог. Аналогічні положення містяться в п.2.2. щодо забезпечення договором застави повернення кредитних ресурсів, виданих за договором про відкриття кредитної лінії №019/14-А-Л від 04.03.2008 року на суму 27470 грн. Відповідно до умов п. 3 договору застави узгоджена сторонами вартість предмету застави становить 343 400,00 грн. При цьому в п.11. договору застави закріплено, що при частковому виконання зобов'язань заставодавцем за кредитним договором та/або договором про відкриття кредитної лінії, застава зберігається в попередньому обсязі.

Відповідно до копії витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна за №51540170, виданого Харківською філією державного підприємства «Національні інформаційні системи» 22.02.2017 року, автомобіль марки TOYOTA PRADO, 2008 року випуску, колір-чорний, шасі (кузов) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3, зареєстрований ВРЕВ №1 ГУМВСУ Харків, 04.03.2018 року, на момент сформування даного витягу знаходиться під обтяженням - значиться номер запису про заставу рухомого майна: 6743255, підстава виникнення застави: договір застави автомобіля, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Солоневською Д.В. за реєстровим номером 1046.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.12.2013 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишено без розгляду за письмовою заявою представника позивача. З тексту даної ухвали не вбачається, що судом встановлено будь-які обставини стосовно проведених між сторонами розрахунків за конкретними кредитними договорами.

Як вбачається з копії Статуту Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в новій редакції, затвердженій позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (протокол №6 від 07.07.2015 року), рішенням загальних зборів акціонерів відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (протокол від 02.09.2009 року №4) з метою приведення у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства», статут банку викладено у новій редакції та змінено найменування Банку на Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит».

16.01.2017 року АТ «Банк «Фінанси та кредит» на адресу ОСОБА_1 направлено повідомлення №3-243410/214, в якому зазначено, що 04.03.2008 року між філією «Слобожанське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 були укладені кредитні договори № 019/14-А та № 019/14-А-Л. Строк повернення кредитних коштів був встановлений 04.03.2015 року. В зв'язку з тим, що строки повернення кредитних коштів порушувалися, банком були застосовані штрафні санкції. Пеня станом на 12.01.2017 року становить по кредитному договору № 019/14-А - 91 009,89 грн., № 019/14-А-Л - 6 580,37 грн.18.12.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». У зв'язку із здійсненням ліквідації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» часткове або повне списання заборгованості не проводиться.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1ст. 626 ЦК України).

За загальними правилами, що випливають з положень ст. ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 546, 549, 550, 610, 614, 622-625, ЦК України, цивільні права та обов'язки, виникають, зокрема, з договорів, і повинні належно виконуватися; позичальник зобов'язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати виконання порушеного зобов'язання, стягнення неустойки; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов'язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в т.ч., вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки.

Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Як на підставу для визнання припиненими основних зобов'язань за кредитним договором та договором кредитної лінії, забезпечених заставою, ОСОБА_1 посилається на їх припинення у зв'язку з виконанням, проведеним належним чином.

Між тим, із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 019/14-А від 04 березня 2008 року та кредитним договором № 019/14-А-Л від 04 березня 2008 року, наданого відповідачем вбачається, що за період з 04.03.2008 року по 23.02.2018 року ОСОБА_1 має заборгованість щодо сплати пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсотками у сумі 104 076, 35 грн. (за кредитним договором № 019/14-А від 04 березня 2008 року) та заборгованість щодо сплати пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсотками у сумі 4 030, 37 грн. (за договором про відкриття кредитної лінії № 019/14-А-Л від 04 березня 2008 року).

В апеляційній скарзі позивач звертає увагу суду на те, що відповідачем не надано жодного первинного документу на підтвердження власного розрахунку заборгованості зі сплати неустойки за період з 2008 року по 2013 рік, а суд при цьому, прийняв за первинні документи - нічим не підтверджені відомості про платежі, зведені в таблицю, роздруковані та підписані в односторонньому порядку з боку відповідача. Позивач вказує на те, що розмір заборгованості, зазначений у листі відповідача від 16.01.2017 року не збігається із розміром заборгованості, що визнгачений у розрахунку.

Між тим, позивач не вказує які конкретно платежі, що були внесені ним на погашення заборгованості не враховані відповідачем. Розрахунок наданий відповідачем не спростований. Із копій квитанцій, доданих позивачем до позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 вносила грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором № 019/14-А від 04 березня 2008 року, проте розрахунку, який свідчив би про повну та своєчасну сплату належних сум за вказаним договором позивачем не надано. Доказів належного виконання зобов*язань за договором № 019/14-А-Л від 04 березня 2008 року позивачем не надано.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

До нарахованої пені по вказаним зобов'язанням позивач просить застосувати позовну давність і на цій підставі вважати зобов'язання припиненими.

Зазначеним обставинам суд першої інстанції надав належну оцінку, при цьому правильно застосував норми матеріального права та правову позицію, що була викладена у постанові Верховного Суду України по усправі № 6-786цс17.

Так, статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються ст.267 ЦК України.

Згідно з приписами ст.267 ЦК України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

У зобовязальних відносинах (ст.509 ЦК України) субєктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обовязку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обовязку. Так само боржник зі спливом строку позовної давності одержує вигоду - захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обовязку.

Однак за змістом ст.267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє субєктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобовязання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (ч.3 ст.267 ЦК України). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (ч.5 ст.267 ЦК України). Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобовязання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (ч.1 ст.267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного.

Отже, ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобовязання не визнає. Виконання боржником зобовязання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобовязання в односторонньому порядку (ч.2 ст.598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо.

Таким чином, за загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобовязання не припиняється.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки позивачем не надано суду доказів повного та належного виконання за кредитним договором № 019/14-А та договором про відкриття кредитної лінії №019/14-А-Л від 04.03.2008 року, не надано доказів на спростування правильності розрахунку, наданого відповідачем, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне залишити без задоволення апеляційну скаргу та залишити судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,368,п.1ч.1ст.374,ч.1ст.375,382,383,384 ЦПКУкраїни суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м Харкова від 25 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна