ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року

м.Суми

Справа №587/849/17

Номер провадження 22-ц/788/1093/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

прокурора Сумської місцевої прокуратури Мороз Аліни Володимирівни,

представника Сумської обласної державної адміністрації Коробейника Володимира Олександровича

представника відповідача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Сумської місцевої прокуратури

на ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 18 травня 2018 року про залишення позову без розгляду в складі судді Дашутіна І.В., постановленої у м. Суми, повний текст якої складений 18 травня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402 VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 ч. 1 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

05 квітня 2018 року Сумська місцева прокуратура в інтересах держави в особі Сумської обласної державної адміністрації та Державного підприємства «Сумське лісове господарство» звернулась з позовом до ОСОБА_3 про зобов'язання повернути державному підприємству «Сумське лісове господарство» самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 1,3511 га, вартістю 106801,93 грн, яка розташована на території Стецьківської сільської ради Сумського району Сумської області в кварталі НОМЕР_3 виділах НОМЕР_4, НОМЕР_5 та НОМЕР_6 між належними відповідачу на праві власності земельними ділянками під кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2, привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення (демонтажу) паркану.

Обґрунтовуючи підстави звернення з позовом, прокурор вказав, що Державним підприємством «Сумське лісове господарство» та Сумською обласною державною адміністрацією з лютого 2017 року не вживаються жодні заходи для повернення самовільно зайнятої відповідачем земельної ділянки, а тому, на думку прокурора, відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» він має право представляти інтереси держави в особі Сумської обласної державної адміністрації та державного підприємства «Сумське лісове господарство» в суді, в тому числі, і шляхом подачі позову в їх інтересах.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 07 квітня 2017 року було відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду.

Справа неодноразово розглядалась, а під час її чергового розгляду 18 травня 2018 року суд вказану позовну заяву залишив без розгляду, постановивши відповідну ухвалу.

Сумська місцева прокуратура з ухвалою суду від 18 травня 2018 року не погодилась та, вказуючи на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що судом не взято до уваги обставин того, що в позовній заяві чітко були зазначені підстави щодо представництва ним інтересів держави в особі вказаних органів, ураховуючи виявлені ним порушення вимог законодавства з боку відповідача, а також наголошувалося на тому, що вказані органи з лютого 2017 року не вчиняли жодних дій стосовно повернення самовільно зайнятої відповідачем земельної ділянки.

Сумська обласна державна адміністрація у відзиві на апеляційну скаргу погоджується з доводами апеляційної скарги та просить її задовольнити, вказуючи, при цьому, на порушення відповідачем вимог земельного та лісового законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін. При цьому, він зазначив, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення позову без розгляду, оскільки представництво інтересів держави органами прокуратури здійснюється лише у виключних випадках, проте, прокурором не надано належних доказів про те, що Облдержадміністрація і Державне підприємство «Сумське лісове господарство» неспроможні самостійно захистити інтереси держави.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора та представника Сумської облдержадміністрації Коробейника В.О. про задоволення апеляційної скарги, а також пояснення представника відповідача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про залишення ухвали суду без змін, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції за наявними в справі і додатково поданими доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Зокрема, постановляючи оскаржувану ухвалу та залишаючи позов без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що прокурором не надано доказів на підтвердження того, що державний орган, в інтересах якого подано позов, не має змоги самостійно звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Крім того, позивачем не вказано орган, на який покладено функцію державного контролю в сфері лісового господарства.

Проте, колегія суддів з такими висновками не може погодитись з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 2 ст. 45 ЦПК України (у редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року) передбачено, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 25 Закону України «Про прокуратуру». Для представництва інтересів громадянина в суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва. Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді має наслідком застосування положень, передбачених статтею 121 цього Кодексу.

У відповідності до приписів ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Виходячи з матеріалів справи, під час вирішення питання про відкриття провадження у даній справі, судом першої інстанції не були застосовані положення статті 121 ЦПК України (у редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року) стосовно поданої прокурором позовної заяви.

Також з матеріалів цивільної справи вбачається, що 07 квітня 2017 року було відкрито провадження у даній справі, тобто, судом фактично було підтверджено наявність законних підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі вказаних позивачів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України (у чинній редакції) суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Зазначена підстава стосується випадку, коли позовна заява подана від імені заінтересованої особи представником, який не має повноважень на ведення справи у суді (відсутні правовстановлюючі документи, що їх підтверджують), а тому така позовна заява не може породжувати юридичних наслідків і у зв'язку з цим підлягає залишенню без розгляду.

Отже, законних підстав для залишення позову прокурора без розгляду з посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд першої інстанції не мав, а відтак, оскаржувану ухвалу не можна визнати законною, у зв'язку із чим вона підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 6; 379 ч. 1 п. 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Сумської місцевої прокуратури задовольнити.

Ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 18 травня 2018 року про залишення позову без розгляду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до цього ж суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - (підпис) С.Г.Хвостик (суддя-доповідач)

Судді: (підпис) О.І.Собина

(підпис) Т.А.Левченко