Справа №461/5011/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2018 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова

в складі

головуючого судді Радченка В.Є.

при секретарі Сидорак М.А.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (79000, м.Львів, вул. Тарнавського,118/38, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_3 міської ради (79006, м.Львів, пл. Ринок, 1, ) про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 міської ради, в якому просив суд визнати за ним право власності на квартиру № 38 загальною площею 66,1 кв. м. у будинку № 118 по вул. Тарнавського в м. Львові, яка складається з трьох кімнат житловою площею 43,5 кв. м., з яких: 1-а кімната 15,0 кв. м., 2-а кімната 14,4 кв. м., 3-я кімната 14,1 кв. м.; кухні площею 7,8 кв. м., вбиральні площею 0,9 кв. м., ванної кімнати площею 1,8 кв. м., коридору площею 4,5 кв. м., балкону площею 7,6 кв.м.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 05.12.2012 р. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом набув у власність квартиру № 38, що знаходиться в будинку № 118 по вулиці Тарнавського у місті Львові, загальною площею 58,5 кв. м., з яких житлова 43,5 кв. м., вартістю 97 501,00 грн. Також у вказаній квартирі зареєстровані і проживають син позивача ОСОБА_4, який являється інвалідом І групи і потребує стороннього догляду, та зять позивача ОСОБА_5 Зазначає, що у 2015 році, з метою покращення житлових умов (у тому числі синові, який обмежений у пересуванні і не може вільно та самостійно виходити на прогулянки, а влаштований балкон фактично забезпечує вихід на вулицю без залишення квартири), з попереднім отриманням містобудівних умов та обмежень від 19.08.2015 № 114, додержанням усіх технічних вимог, проведено реконструкцію вказаної квартири з переплануванням та розширенням за рахунок влаштування балкону на консолях, і без значних змін конструктивної системи будинку, зі збереженням автентичних архітектурних та декоративних елементів опорядження фасаду та інтер'єру будинку, не порушуючи вимог щодо збереження традиційної для даного будинку характеру, матеріалу і кольору віконних та дверних заповнень, характеру історичного середовища міста. Вказану реконструкцію проведено за згодою власників суміжних квартир та ЖБК «Супутник», у користуванні якого знаходиться земля, розміщена за адресою: м. Львів, вул. Тарнавського, 118. Крім цього, на замовлення позивача ОСОБА_3 філією Державного науково- дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІ ПРОЕКТРЕКНСТРУКЦІЯ» у 2018 році розроблено проект на відповідність нормативним вимогам здійсненої добудови балкону до кв. № 38 на вул. Тарнавського, 118 у м. Львові, відповідно до висновків якого добудова балкону до квартири № 38 не погіршила технічного стану і не вплинула на несучу здатність основних конструкцій будинку № 118 на вул. Тарнавського. Враховуючи, що державна реєстрація права власності може проводитись на підставі рішення суду, позивач просить позов задовольнити.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Надали аналогічні викладеним у позові пояснення.

Представник відповідача, ОСОБА_3 міської ради, в судове засідання не прибув. Належним чином був повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення 23.07.2018 р. поштового відправлення. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Відзиву на позовні вимоги до суду не надходило. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.

Відповідно до п.5 ст.128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за пять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно

Таким чином, відповідач був завчасно повідомлеий про судове засідання, яке призначено на 06.08.2018 р.

Ухвалою суду від 10.07.2018 р. у справі відкрито провадження та призначено до розгляду.

У даній справі заходи забезпечення доказів та забезпечення позову судом не застосовувалися.

Провадження у справі ухвалою суду не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення.

Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 стаття 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією витягу № 36569980 від 05.12.2012 р. про державну реєстрацію прав.

Як зазначено у свідоцтві про право на спадщину за законом від 23.11.2012 р., посвідченому приватним нотаріусом ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованому в реєстрі за № 2838, на підставі якого ОСОБА_1 став власником квартири АДРЕСА_2, вказана квартира складається з трьох житлових кімнат та кухні, загальна площа квартири становить 58,5 кв.м., житлова площа становить 43,5 кв.м.

Позивач у позовній заяві вказує, що у 2015 році з метою покращення житлових умов, в тому числі синові, який обмежений у пересуванні, проведено реконструкцію вказаної квартири з переплануванням та розширенням за рахунок влаштування балкону на консолях.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії технічного паспорту квартира №38 у житловому будинку №118 по вул. Тарнавського у м. Львові обладнана балконом 7.6 кв.м., загальна площа квартири становить 66,1 кв.м., житлова плаща квартири 43,5 кв.м.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є гарантування державою обєктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

В результаті реконструкції вказаної квартири з переплануванням та розширенням за рахунок влаштування балкону на консолях, загальну площу квартири було збільшено з 58,5 кв.м на 66,1 кв.м. Позивач зазначає, що реконструкцію проведено за згодою власників суміжних квартир та ЖБК «Супутник». Крім цього посилається на проект на відповідність нормативним вимогам здійсненої добудови балкону до кв. № 38 на вул. Тарнавського, 118 у м. Львові, розроблений ОСОБА_3 філією Державного науково- дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІ ПРОЕКТРЕКНСТРУКЦІЯ». Як вбачається з наявного в матеріалах справи вищевказаного проекту, добудова балкону до квартири № 38 не погіршила технічного стану і не вплинула на несучу здатність основних конструкцій будинку № 118 на вул. Тарнавського.

Збільшення площі вказаної квартири № 38 на вул. Тарнавського, 118 у м. Львові відбулось через самочинно проведену реконструкцію з приєднанням до квартири іншого приміщення, яке ніколи до її складу не входило. Даний факт підтверджується поясненнями позивача.

До реконструкції квартира 38 на вул. Тарнавського, 118 у м. Львові складалась з трьох житлових кімнат та кухні, загальна площа квартири становить 58,5 кв.м., житлова площа становить 43,5 кв.м., натомість після реконструкції квартира складається з трьох житлових кімнат та кухні, обладнана балконом 7.6 кв.м., загальна площа квартири становить 66,1 кв.м., житлова плаща квартири 43,5 кв.м.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст.ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1. ст. 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Приєднання приміщення до існуючої квартири з облаштуванням балкону потребує комплекс передбачених законом погоджень в контексті містобудівного законодавства. Так, необхідними умовами для початку, здійснення та завершення проведення таких робіт є наявність погоджених у встановленому законом порядку: дозволу на проведення реконструкції, проекту реконструкції квартири, акта приймання виконаних робіт, акта введення в експлуатацію та ін. Жодна з цих умов, ОСОБА_1 дотримана не була.

Відповідно до п.п.3-5 ч.1 ст.24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

Таким чином, речове право на нерухоме майно (приміщення балкону площею 7.6 кв.м.) у ОСОБА_1 як власника квартири №38 не виникло, тому не могло бути і не було підтверджено жодним належним і допустимим документом.

Згідно з п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути «визнання права».

Суд не вбачає доцільності визнавати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1, оскільки він вже є власником даної кварти на підставі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується копією витягу № 36569980 від 05.12.2012 р. про державну реєстрацію прав. Таке право позивача ніким не оспорюється. Законодавством не передбачено можливість визнання права власності на майно, що вже перебуває у власності особи, шляхом самовільного, без відповідних правових підстав, збільшення площі квартири. Як зазначалось вище, речове право на приміщення балкону площею 7.6 кв.м. у ОСОБА_1, як власника квартири №38, не виникло.

Як вбачається з вищевикладеного, позивачем не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. А тому в позові останнього слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» та п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача та поверненню не підлягають..

Керуючись ст.ст. 258,259, 263 -265, 351-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (79000, м.Львів, вул. Тарнавського,118/38, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_3 міської ради (79006, м.Львів, пл. Ринок, 1, ) про визнання права власності - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1.

Повний текст судового рішення складений 10.08.2018 р.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Радченко В.Є.