Ухвала

Іменем України

19 липня 2018 року

м. Київ

справа № 347/1824/17

провадження № 61-25038ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Косівське об'єднане управління Пенсійного фонду України,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2018 року у складі судді Гордія В. І. та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2018 року у складі колегії суддів: Ясеновенко Л. В., Горейко М. Д., Пнівчук О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов'язання перераховувати належну йому пенсію на його рахунок у Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», а також повернути втрачені проценти згідно договору від 17 жовтня 2011 року № 2299 та виплатити підвищення до пенсії за проживання у гірському населеному пункті за січень, лютий та березень 2011 року, відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ухвалою Косівського районного суду від 16 січня 2018 року вказана позовна заява була залишена без руху з наданням строку для виправлення недоліків: уточнення позовних вимог - зазначення розміру майнової та моральної шкоди, надання доказів на підтвердження укладення договору від 17 жовтня 2011 року № 2299 та сплату судового збору за вимоги немайнового та майнового характеру.

На виконання вимог ухвали суду ОСОБА_4 подав письмові пояснення щодо обставин отримання ним пенсії з 2011 року, просив звільнити його від сплати судового збору та зазначив, що відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення.

Також ОСОБА_4 подав відповідь Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на його звернення з приводу переведення виплати пенсії на відділення поштового зв'язку з доставкою додому.

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2018 року, позовну заяву ОСОБА_4 визнано неподаною та повернуто заявнику.

У травні 2018 року ОСОБА_4 подав касаційну скаргу на ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2018 року з пропуском строку на касаційне оскарження, установленого статтею 390 ЦПК України.

У касаційній скарзі міститься заява про поновлення строку на касаційне оскарження, яка обґрунтована тим, що копію постанови апеляційного суду заявник отримав лише 04 квітня 2018 року. На підтвердження зазначеного надано відповідні докази, а саме: копію конверта та супровідного листа Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Перевіривши доводи заяви про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником обставини, а саме отримання копії оскаржуваної постанови апеляційного суду лише 04 квітня 2018 року, свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для його поновлення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати указані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п'ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, керуючись частиною третьою статті 185 ЦПК України, правильно виходив із того, що у визначений судом строк заявник вимоги ухвали суду про залишення без руху не виконав, недоліки позовної заяви не усунув, а саме: не уточнив позовні вимоги щодо розміру майнової та моральної шкоди, не зазначив докази на їх обґрунтування, а також не сплатив судовий збір.

Доводи заявника у касаційній скарзі стосовно того, що суди першої та апеляційної інстанцій позбавили його можливості захищати свої конституційні права і свободи в суді тому, що змушують сплатити судовий збір є безпідставними з наступних підстав.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Отже, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81) 7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, у зв'язку з чим у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою і шостою статті 394, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження ухвали Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2018 року та постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов'язання перераховувати пенсію, повернення втрачених процентів, виплату підвищення до пенсії, відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити особі, яка подала касаційні скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак С. О. Погрібний Г. І. Усик
рррл