Номер провадження: 22-ц/785/4459/18
Номер справи місцевого суду: 2-2378/11
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Калараш А.А.

за участю секретаря: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 (треті особи - ОСОБА_5, Комунальне підприємство Ізмаїльської міської ради «Житсервіс») про встановлення порядку користування житловими приміщеннями, та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про встановлення порядку користування 1/4 частиною квартири, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Швець В.М. 29 січня 2018 року о 15 год. 56 хв. у м. Ізмаїл Одеської області, -

встановила:

30 серпня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, в якій просив скасувати ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської областівід 28 лютого 2012 року про накладення арешту на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 у зв'язку з тим, що справа розглянута по суті, рішення по ній набрало законної сили, підстав для арешту не існує (а.с. 1).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 січня 2018 року заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову задоволено:

Скасовано арешт 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2, накладений ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 28 лютого 2012 року (а.с. 82).

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_3просить ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а. с. 85-86).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 жовтня 2012 року було визнано рівними долі ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 у сумісній власності на 3/4 частин спірної квартири по 1/4 частин за кожним; визначено порядок користування спірним майном та виділено ОСОБА_2, власнику 1/4 частини спірної квартири, - у безпосереднє користування жилу кімнату площею 12,0 кв.м. та частину балкону площею 0,8 кв.м. Залишено в загальному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_4, власникам 3/4 частин спірної квартири, - жилу кімнату площею 18,10 кв.м. та жилу кімнату площею 12,10 кв.м.; вбудовану шафу площею 1,40 кв.м., лоджію площею 1,5 кв.м., балкон площею 1,8 кв.м., частину балкону площею 0,9 кв.м. Залишено у загальному користуванні усіх співвласників коридор площею 11,3 кв.м., вбиральню площею 1,4 кв.м., кухню площею 8,30 кв.м., ванну площею 2,30 кв.м. Зобов'язано КП «Житсервіс» відкрити на ім'я ОСОБА_2 окремий особовий рахунок у відповідності до належної йому жилої площі.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2012 року по вказаній справі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 жовтня 2012 року в частині визначення порядку користування спірною квартирою і зобов'язання КП «Житсервіс» відкрити на ім'я ОСОБА_2 окремий особовий рахунок скасовано, та постановлено нове рішення, яким виділено у користування ОСОБА_2 жилу кімнату площею 12 кв.м в спірній квартирі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виділені у користування жилі кімнати площею 12,1 кв.м та 18,10 кв.м та балкон, що примикає до кімнати площею 18,10 кв.м в спірній квартирі, інші приміщення залишені у загальному користуванні. Рішення апеляційного суду набрало законної сили та у встановленому законом порядку оскаржено не уло.

Згідно ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Одним з заходів забезпечення позову є, відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України, накладання арешту на майно або кошти, що належать відповідачу.

Згідно з ч.ч. 1, 7, 8 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Роз'ясненнями, що викладені в п. 10 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки по справі, у якій було вжито заходи забезпечення позову, ухвалене остаточне рішення, заява про скасування заходів забезпечення позову підлягає задоволенню на підставі того, що необхідність у забезпеченні позову відпала.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що спірні майнові правовідносини між сторонами досі не урегульовані, так як між сторонами існує спір про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, якій розглядається Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області, оскільки вказані правовідносини не були предметом розгляду даної справи та не є взаємопов'язаними із нею.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й

всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвала Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 січня 2018 року постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384, ст. 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- залишити без задоволення.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 січня 2018 року - залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та не підлягає оскарженню.

Повний текст судового рішення складений 06 серпня 2018 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

А.А. Калараш