Ухвала

26 липня 2018 року

м. Київ

справа № 336/5144/16-ц

провадження № 61-13102св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Головне управління Національної поліції в Запорізькій області,

третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_4 про участь у судовому засіданні у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області за участі прокуратури Запорізької області в інтересах Головного управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області про відшкодування моральної шкоди, за касаційними скаргами ОСОБА_4, Головного управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області та прокуратури Запорізької області на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 03 квітня 2017 року

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області за участі прокуратури Запорізької області в інтересах Головного управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області про відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 03 квітня 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У квітні 2017 року та травні 2017 року Головне управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області, ОСОБА_4 та прокуратура Запорізької області подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційні скарги, у яких, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати вказані судові рішення.

У серпні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заяву про розгляд цієї справи за його участю.

Справа надійшла до Верховного Суду.

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про розгляд цієї справи за його участю слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга).

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлювався з приводу відсутності публічних слухань у судах касаційної інстанції. Вочевидь, «публічний характер провадження у судових органах, згаданих у

пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає учасників справи від здійснення правосуддя таємно, поза контролем громадськості та є також одним із засобів збереження довіри до судів вищих і нижчих ланок. Публічність через прозорість, яку вона надає правосуддю, сприяє досягненню мети пункту 1 статті 6, а саме справедливому судовому розгляду, гарантія якого є одним із основних принципів будь-якого демократичного суспільства у сенсі Конвенції» (рішення від 8 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78), § 25).

Проте публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку, зокрема і в суді касаційної інстанції. Так, у вказаній справі зазначена гарантія була забезпечена у судах першої й апеляційної інстанцій. Зокрема тому ЄСПЛ не визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції відсутність публічного розгляду у Федеральному суді Німеччини, який, як і Верховний Суд в Україні, вирішував винятково питання права (рішення у справі «Axen v. Germany», § 28).

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник не представив переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання.

Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги

пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Верховний Суд створив учасникам процесу у справі № 336/5144/16-ц належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, в яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи мав право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

З огляду на вказане касаційні скарги розглядатимуться без повідомлення та виклику учасників справи.

Отже, оскільки ЦПК України передбачає можливість розгляду справи у письмовому провадженні без виклику учасників справи, аргументи про розгляд справи за участю позивача є непереконливими, тому відсутня необхідність у виклику осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень, у зв'язку із чим у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись статтею 402 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні заяви про розгляд справи у судовому засіданні за участю позивача.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь Є. В. Синельников С. Ф. Хопта