АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1067/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 Токова С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі суддів:

Гончар Н.І., Пономаренка В.В., Ювшина В.І.

секретар: Торопенко Н.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_5;

відповідач - ОСОБА_6;

особа, що подала апеляційну скаргу: ОСОБА_6;

розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 січня 2009 року, ухваленого в складі судді Токової С.Є., у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2008 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_6 про стягнення аліментів.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що 16 жовтня 2004 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був укладений шлюб, який зареєстрований в Черкаському міському відділі реєстрації актів цивільного стану, за актовим номером 1495. У цьому шлюбі народилася дочка - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюбні відносини між сторонами припинилися з січня 2008 року, сім'я розпалася.

Сторони домовилися, що дочка буде проживати з ОСОБА_5, а відповідач надсилатиме кошти щомісяця в розмірі 500 грн. на утримання дитини.

Починаючи з травня 2008 року відповідач взагалі з ними не проживає, він проживає та працює в місті Києві, ухиляється від надання утримання на дитину, від спілкування з нею та дочкою відмовляється.

Позивачка працює на посаді старшого державного виконавця в Соснівському відділі державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, середньомісячна заробітна плата складає 805 грн. Однак, цих коштів на утримання себе та дитини не вистачає.

Просила стягнути з ОСОБА_6 аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні 30 січня 2009 року ОСОБА_5 просила стягнути з ОСОБА_6 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 січня 2009 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 жовтня 2008 року і до повноліття дитини. Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 травня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення відмовлено.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що судом порушені норми процесуального права та невірно застосовані норми матеріального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нове рішення або змінити його.

Вказує, що судом першої інстанції було стягнуто з нього 1/3 частину всіх видів заробітку натомість позивачка просила 1/4 частину, а тому аліменти сплачуються в завищеному розмірі. Про розгляд даної справи йому не було відомо, справа розглядалася без його участі, виклики про розгляд справи йому не надходили, а про вказане рішення дізнався лише 28 березня 2018 року.

Апелянт вказує, що він не відмовляється від сплати аліментів на утримання доньки та ніколи не відмовлявся. При розірванні шлюбу, була домовленість що він в добровільному порядку буде сплачувати кошти на утримання дитини, що він в добровільному порядку і здійснював на протязі 2009 - 2011 років, пересилаючи кошти поштовими переказами.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_5 вказує, що в ході розгляду справи судом першої інстанції в повній мірі були досліджені дійсні обставини справи, суд надав належну оцінку наданим доказам, приймаючи рішення виходив з доведеності фактів. Вважає, що посилання апелянта на те, що про наявність рішення суду йому стало відомо 28 березня 2018 року не відповідає дійсності. Що стосується завищеного розміру стягнутих аліментів, то на час постановлення рішення частка від заробітку в рахунок сплати аліментів законом визначена не була, а визначалась виходячи із того, що аліменти спрямовані на утримання дитини повинні бути достатніми і разом з тим, спів мірними з урахуванням мети аліментного зобов»язання. Просила відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду без змін.

Відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу ХІІІ "Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Статтею 351 ЦПК України встановлено, що судами апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає в повній мірі зазначеним вище вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що батько матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, а тому враховуючи інтереси дитини, суд вважає необхідним стягнути аліменти на утримання дитини в частці 1/3 від щомісячного доходу відповідача.

Колегія суддів в повній мірі не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2004 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 одружилися про, що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 1495, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.4).

02 квітня 2005 року народилася ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-СР № 005188 (а.с.5).

Згідно із статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно частини 3 статті 181 СК України (в редакції, яка діяла на час виникнення даних правовідносин) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При цьому статтею 182 СК України (в редакції що діяла на час виникнення даних правовідносин) передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 1 статті 183 СК України (в редакції станом на січень 2009 року) частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Із матеріалів справи, а саме з позовної заяви вбачається, що при зверненні в суд з позовом позивачка просила стягнути аліменти з ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового розміру для дитини відповідного віку.

Відповідно до протоколу судового засідання від 30 січня 2009 року позивачка просила стягнути аліменти з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (а.с.12). В тексті рішення суду першої інстанції також мається посилання на те, що позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (а.с. 13).

Зауваження на протокол судового засідання від 30 січня 2009 року та заява про виправлення описки в судовому рішенні, як вбачається із матеріалів справи, позивачкою не подавались.

Відповідно до статті 31 ЦПК України в редакції чинній на момент прийняття рішення, сторони мають рівні процесуальні права і обов'язки. Крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково, пред'явити зустрічний позов.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не була взята до уваги позиція позивачки щодо визначення розміру аліментів, які вона просила стягнути з відповідача в ході розгляду справи.

Крім того, статтею 182 СК України встановлені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Однак, визначаючи розміру аліментів, які підлягають стягненню на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, суд першої інстанції не вказав, які саме обставини вказані в статті 182 СК України ним були враховані при визначенні розміру аліментів саме в такій частці, при тому, що позивачка в судовому засіданні просила стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку.

Відповідно до статті 11 ЦПК України, в редакції чинній на момент прийняття рішення, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення, зокрема є неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду в частині розміру стягнутих аліментів з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 необхідно змінити з 1/3 частини з усіх видів заробітку на 1/4 частину з усіх видів заробітку.

В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну с каргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 січня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів в частині розміру стягнутих аліментів з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 - змінити.

Змінити визначений до стягнення з ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 розмір аліментів з 1/3 частини з усіх видів заробітку на 1/4 частину з усіх видів заробітку.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції в порядку та на умовах визначених ЦПК України.

Судді Н.І. Гончар

В.В. Пономаренко

В.І. Ювшин

Повний текс постанови складений 10 серпня 2018 року.