АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи № 752/3803/18

Апеляційне провадження № 22-ц/796/6379/2018

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Борисової О.В., Невідомої Т.О.,

при секретарі - Слободяник Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 червня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Чередніченко Н.П., по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2018 року позивачка звернулася із зазначеним позовом, на обґрунтування якого зазначила, що 04 червня 2016 року о 10 годині 45 хвилин відповідачка ОСОБА_1 керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по правій смузі руху проспекту Науки в місті Києві в напрямку вулиці Столичне шосе, в районі будинку № 45, порушила вимоги пунктів 2.3(б), 10.1, 11.4 та п. 1.3 розділу 34 Правил дорожнього руху України, проявила неуважність, відповідно не зреагувала на зміну дорожньої обстановки, перед зміною напрямку руху в ліву сторону не переконалась, що це буде безпечно, перетнула дорожню розмітку 1.3 Правил дорожнього руху України, виїхала на середню смугу руху проїзної частини зустрічного напрямку руху, яка має більше двох смуг руху в одному напрямку, при цьому створила перешкоду та небезпеку для руху та допустила зіткнення з автобусом марки «Богдан А-09201» р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався в зустрічному напрямку.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачка, як пасажир автобуса, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, лінійного перелому правої потиличної кістки з переходом на піраміду правої скроневої кістки, садна на боковій стінці тулуба праворуч з переходом на поперекову ділянку, на медіальних поверхнях середньої третини обох гомілок, які згідно висновку експерта № 1838/Е від 09 листопада 2016 року за результатами проведеної судово-медичної експертизи за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

Вказані обставини встановлені вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 07 серпня 2017 року.

В результаті скоєного відповідачкою кримінального правопорушення позивачка зазнала моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях. Отримана черепно-мозкова травма, необхідність тривалого лікування та реабілітації, призвели до зміни звичайного ритму життя.

Враховуючи викладене та посилаючись на положення ст.ст. 23, 1167, 1168, 1187 ЦК України, позивачка просила стягнути із відповідачки 500 000 грн. грошової компенсації спричиненої моральної шкоди та 8000 грн. судових витрат на правову допомогу. (а.с.1-4)

Відповідачка проти позову заперечувала, зазначила, що відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю, розмір моральної шкоди не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі. Крім того, відповідачка є пенсіонеркою, літньою людиною, яка має системні захворювання, потребує лікування, при цьому не має додаткових джерел доходу. Визначений позивачкою розмір компенсації моральної шкоди відповідачка вважала необґрунтованим, погодилась виплатити 6400 грн. такої шкоди.(а.с. 22-23)

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 01 червня 2018 року, з урахуванням ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 07 червня 2018 року про виправлення описки, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 150 000 грн., а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн., в решті позовних вимог відмовлено.(а.с.43-47, 51)

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_1 направила по пошті апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила змінити оскаржуване рішення і ухвалити нове про часткове задоволення позову в розмірі 20 000 грн. грошової компенсації спричиненої моральної шкоди. На обґрунтування скарги зазначила, що 31 травня 2018 року по цій справі суд відбув до нарадчої кімнати і оголошення рішення призначив на 01 червня 2018 року о 08 годині 30 хвилин, проте 31 травня 2018 року головуюча суддя по цій справі мала б розглядати іншу справу, що на думку апелянта свідчить про порушення суддею норм частини 2 ст. 245 ЦПК України. Районний суд не врахував обставин і доказів по справі, зокрема, що відповідно до ст. 26-1, 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір грошової компенсації моральної шкоди у даній справі не може перевищувати 12 мінімальних розмірів заробітних плат у місячному розмірі. Визначений до стягнення розмір грошової компенсації спричиненої моральної шкоди на думку апелянта є необґрунтованим і завищеним. Судом не враховано, що відповідачка є пенсіонеркою із розміром пенсії 1500 грн., має захворювання, не має додаткових джерел доходу.(а.с.53-62)

Зважаючи на положення пункту 8 ч. 1 Розділу ХІІІПрикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд міста Києва здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1, її представник - адвокат ОСОБА_4 підтримали скаргу і просили її задовольнити. Позивачка ОСОБА_2 заперечувала проти скарги і просила її відхилити.

З огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 червня 2016 року о 10 годині 45 хвилин відповідачка ОСОБА_1 керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по правій смузі руху проспекту Науки в місті Києві в напрямку вулиці Столичне шосе, в районі будинку № 45, допустила порушення вимог пунктів 2.3(б), 10.1, 11.4 та п. 1.3 розділу 34 Правил дорожнього руху України, проявила неуважність, неправильно зреагувала на зміну дорожньої обстановки, перед зміною напрямку руху в ліву сторону не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перетнула дорожню розмітку 1.3 Правил дорожнього руху України, виїхала на середню смугу руху проїзної частини зустрічного напрямку руху, яка має більше двох смуг руху в одному напрямку, при цьому створила перешкоду та небезпеку для руху та допустила зіткнення з автобусом марки «Богдан А-09201» р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався в зустрічному напрямку.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачка ОСОБА_2, як пасажир автобуса, отримала тяжкі тілесні ушкодження, тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні.

Порушення водієм ОСОБА_1 вимог пунктів 2.3(б), 10.1, 11.4 та п. 1.3 розділу 34 Правил дорожнього руху України, знаходяться у прямому причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Вказані обставини встановлені вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 07 серпня 2017 року, яким ОСОБА_1 визнано винною та призначене покарання. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 04 жовтня 2017 року на підставі пункту «г» статті 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» звільнено ОСОБА_1 від відбування основного покарання, призначеного за вищевказаним вироком суду.(а.с. 7-13)

Цих обставин і доказів відповідачка ОСОБА_1 в суді не заперечувала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За вимог частини 1 і частини 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із каліцтвом або ушкодженням здоров'я.

Відповідно до частини 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_2 зазнала тяжких тілесних ушкоджень, фізичного болю і страждань, необхідність стаціонарного лікування, звернення до відповідачки і суду за захистом порушених прав примушували позивачку порушити звичайний порядок організації свого життя та докладати додаткових зусиль для захисту своїх прав і відновлення попереднього стану, тому колегія суддів вбачає наявність причинного зв'язку між винними діями відповідачки ОСОБА_1 і наслідками про які зазначала позивачка ОСОБА_2

Враховуючи викладене, колегія суддів визнала обґрунтованим висновок районного суду про те, що позивачка ОСОБА_2 зазнала моральних страждань від протиправних дій відповідачки ОСОБА_1

При визначенні суми грошової компенсації спричиненої моральної шкоди, колегія суддів врахувала фактичні обставини пригоди, дії відповідачки ОСОБА_1 після скоєння нею вищевказаних дій, відсутність об'єктивних доказів вжиття останньою заходів щодо відшкодування завданої нею шкоди або зменшення її розміру.

Тому, з урахуванням і виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості та фактичних обставин цієї справи колегія суддів визнала обґрунтованою визначену районним судом суму грошової компенсації моральної шкоди в розмірі 150 000 грн., яка має бути стягнута із відповідачки на користь позивачки.

Доводи апелянта, що розмір грошової компенсації моральної шкоди у даній справі не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі з посиланням на положення ст.ст. 26-1, 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», колегія суддів визнала неспроможними та відхилила. Так, відповідачкою та її представником до районного суду не надано доказів, за яких суд мав би можливість дійти висновку, що відповідальність відповідачки була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а позивачка отримувала страхове відшкодування завданої моральної шкоди. Не надано таких і на пропозицію колегії суддів до суду апеляційної інстанції про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання.

Посилання відповідачки ОСОБА_1 на те, що вона є пенсіонеркою, має низький розмір пенсії 1500 грн. і захворювання, не має додаткових джерел доходу не може бути визнані підставою для звільнення її від відповідальності за завдану шкоду або зменшення розміру грошової компенсації спричиненої моральної шкоди, зважаючи на фактичні обставини справи, характер і тяжкість тілесних ушкоджень отриманих позивачкою ОСОБА_2, оскільки зменшення визначеного судом розміру компенсації призведе до нівелювання права потерпілої особи на справедливу компенсацію спричиненої шкоди.

При цьому, колегія суддів врахувала, що районним судом було зменшено розмір такої компенсації з 500 000 грн. до 150 000 грн.

Зважаючи на вищевказані встановлені судом обставини і докази, вимоги законодавства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Посилання апелянта на порушення судом таємниці нарадчої кімнати, із зазначенням про те, що коли суд видалився до нарадчої кімнати у цій справі, за списком справ призначених до розгляду 31 травня 2018 року він мав розглянути ще одну справу, містить припущення існування обставин, які об'єктивними доказами не підтверджені.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов'язків цивільного характеру.

У цьому пункті закріплене «право на суд» разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria) від 17 січня 2012 року, заява № 36760/06, § 230).

Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до частини 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для висновку про наявність порушень з боку районного суду, які призвели до неправильного вирішення цієї справи, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Передбачених частиною 3 ст. 376 ЦПК України обставин, які свідчать про порушення норм процесуального права і які є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, апелянтом не наведено і судом таких не встановлено.

Доводи скарги цих висновків суду не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 367, п.п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 02 серпня 2018 року.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.В.Борисова

Т.О.Невідома