АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 604/1022/17Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.Б.
Провадження № 22-ц/789/635/18 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Ходоровського М.В.

суддів - Бершадська Г. В., Ткач О. І.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю позивача ОСОБА_1, адвоката Сивака Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Підволочиського районного суду від 16 квітня 2018 року (суддя Сташків Н.Б.) у цивільній справі № 604/1022/17 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Просто" про захист прав споживача та визнання недійсним договору,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про захист прав споживачів та визнання недійсним договору.

Позивач зазначив, що 10.10.2017 року між ним та ТОВ «АВТО ПРОСТО» було укладено договір №731275, предметом якого є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об'єднання грошових коштів учасників через систему АвтоТак. Договір укладався з метою придбання автомобіля марки Chevrolet Aveo за ціною 364940,00 грн. Договором зобов'язано його перерахувати на користь відповідача винагороду за послуги у розмірі 17517,12 грн. Цього дня він уклав договір доручення №731275 з ТОВ «АТ СЕРВІС», відповідно до умов якого повірений від імені довірителя зобов'язався перерахувати винагороду за послуги ТОВ «АВТО ПРОСТО» та перерахував ТОВ «АТ СЕРВІС» 17517,12 грн. а 02.11.2017 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» періодичний платіж та щомісячну винагороду у сумі 4858,57 грн.

Посилаючись на те, що договір №731275 від 10.10.2017 року суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідачем ТОВ «АВТО ПРОСТО» здійснено формування та експлуатацію пірамідальної схеми, яка передбачає надання споживачу послуг, спрямованих на придбання товарів за сплачені кошти, виключно за рахунок залучення інших споживачів, що прямо заборонено ст. 19 цього закону, договір укладено внаслідок помилки, позивач просив його вимоги задовольнити.

Рішенням Підволочиського районного суду від 16 квітня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема зазначив, що судом не досліджено відповідність спірних умов договору обов'язковим положенням, які повинен містити Договір про адміністрування, згідно з пунктом 6.7. розділу 6 Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування діяльності фінансових активів для придбання товарів в групах, затверджених розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 09.10.2012 №1676 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 29.10.2012 №1805/22117 (із змінами) чинних на момент укладення Договору.

У відзиві на апеляційну ТОВ "Авто Просто" просить, апеляційну скаргу відхилити, рішення залишити без змін, оскільки Договір укладено у повній відповідності до Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник апеляційну скаргу підтримали.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників апеляційного розгляду справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2017 року між сторонами укладено договір №731275, предметом якого є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об"єднання грошових коштів учасників через систему АвтоТак. Того ж дня укладено Додаток№1 до даного договору.

Відповідно до ст. 5 договору такий набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами й діє протягом 10 років, але в будь-якому разі до моменту виконання обома Сторонами всіх зобов"язань, передбачених Договором.

10.10.2017 року ОСОБА_1 уклав договір доручення №731275 з ТОВ «АТ СЕРВІС», відповідно до умов якого повірений від імені довірителя зобов"язується перерахувати винагороду за послуги ТОВ «АВТО ПРОСТО».

10.10.2017 року позивач на виконання умов договору №731275 перерахував ТОВ «АТ СЕРВІС» 17517,12 грн. та 02.11.2017 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» періодичний платіж та щомісячну винагороду у сумі 4858,57 грн, що підтверджується копіями квитанцій №35 від 10.10.2017р. та №15 від 02.11.2017р. відповідно.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що його вимоги є безпідставними, оскільки укладена між ним і відповідачем Угода відповідає вимогам чинного законодавства, у тому числі й Закону України "Про захист прав споживачів".

З таким висновком суду слід погодитись, виходячи з наступного.

Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України "Про захист прав споживачів" закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття "пірамідальної схеми" не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до "пірамідальної схеми".

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" дає підстави для висновку, що поняття "пірамідальна схема" у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.

Таким чином, для кваліфікації "пірамідальної схеми" необхідна наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як "пірамідальної", тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів.

У той самий час предметом Угоди сторін, укладеної в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах "АвтоТак", є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля.

Відповідно укладеної угоди ТОВ "АВТО ПРОСТО" гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов'язань, передбачених Угодою.

За таких обставин, висновок суду про те, що діяльність ТОВ "АВТО ПРОСТО" за Угодою сторін є функціонуванням "пірамідальної схеми", суперечить змісту п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" у зв'язку з відсутністю головних ознак "пірамідальної схеми" - безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами - учасниками схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним із них, за умови виконання своїх зобов'язань.

Крім того, для віднесення схеми до пірамідальної необхідно врахувати й інші норми чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, оскільки діяльність ТОВ "АВТО ПРОСТО" з адміністрування фінансових коштів підпадає під поняття "фінансова послуга".

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" під поняттям "фінансова послуга" розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Законом України від 2 червня 2011 року № 3462-ІV "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" (введено в дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" та доповнено п. 111, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

Як убачається з наведеного, законодавець розрізняє ознаки, що застосовуються до поняття "пірамідальна схема" та "придбання товарів у групах". Якщо перше є порушенням законодавства, то друге, за умови отримання відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог, є легітимною підприємницькою діяльністю.

Такий висновок ґрунтується на головній ознаці відсутності "пірамідальної схеми" згідно з п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" - це товарність схеми, тобто передбачення надання споживачу товару в обмін на внесені ним кошти. (Правова позиція у Постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-40 цс 13.)

Отже твердження позивача, що правочин здійснено із використанням нечесної підприємницької діяльності, є безпідставні.

Доводи позивача про те, що йому не було відомо про всі умови договору, ним допущена помилка при укладенні договору суд до уваги не приймає, оскільки наведені обставини спростовуються підписанням позивачем ОСОБА_1 самої угоди, яка містить детальну інформацію, та на підтвердження укладення угоди внаслідок помилки ним не надано будь -яких доказів, які б підтвердили цю обставину.

Рішення суду є законним, підстав для його скасування не має.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.1, 375, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п.1, 390 ч.1 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Підволочиського районного суду від 16 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 серпня 2018 року

Головуючий : Ходоровський М.В.

Судді : Бершадська Г.В..

Ткач О.І.