Провадження №2/760/833/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Усатової І.А.,

при секретарі Ковальській К.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів у твердій грошовій сумі -

В С Т А Н О В И В:

24.10.2017 позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини в супроводі матері без згоди батька, збільшення розміру аліментів у твердій грошовій сумі та стягнення додаткових витрат у зв'язку з лікуванням.

Свої вимоги аргументує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23.09.2013 шлюб було розірвано.

Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 Після розлучення діти проживають з матір'ю, перебувають на її утриманні, аліменти у розмірі 750 грн. на дитину, визначені рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 10.12.2013, не покривають усіх затрат та потреб дітей, будь-якої іншої фінансової допомоги відповідач не надає. Натомість, відповідач на даний час працює за кордоном, в Португалії, придбав там нерухомість, має відповідний дохід, однак, не надає додаткові кошти на утримання дітей, тому, на думку позивачки, відповідач має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Позивачем зазначено, що відповідач має право побачення з малолітніми дітьми лише на території України, заздалегідь узгоджений час у відповідному місці ,у присутності матері та соціального працівника.

Також пояснено, що у зв'язку з потребою в оздоровленні дітей, зокрема, у зв'язку зі слабким імунітетом ОСОБА_6, у позивачки виникла потреба в оздоровленні дітей за кордоном, однак, відповідач не надає дозволу позивачці на виїзд за кордон з дітьми.

Свої вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування ОСОБА_6, позивачка обґрунтувала тим, що у 2017 році малолітня ОСОБА_6 дуже хворіла, була двічі госпіталізована протягом вказаного періоду, а саме: з 23.02.2017 до ГМО «Дерматовенерологія» з діагнозом «вогнищева алопеція», та 22.09.2017 до Київської міської дитячої клінічної лікарні №8, а також 27.09.2017 та на момент подачі позову проходить лікування в Київській міській дитячій клінічній інфекційній лікарні у психоневрологічному відділенні.

У зв'язку з наведеним вище, просила суд:

надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до країни: Ізраїль, Польща, Хорватія, Португалія, Італія, Франція, Туреччина, Болгарія, Єгипет, Туніс, Об'єднані Арабські Емірати, Іспанія, Чорногорія, Греція у період з 01.05.2018 по 01.05.2023 неповнолітнім: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 без нотаріально посвідченої згоди батька ОСОБА_4;

збільшити розмір аліментів, які стягуються в твердій грошовій сумі з ОСОБА_4 користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 750 грн. до 4 000 грн., ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 750 грн. до 3 000 грн. щомісячно та до повноліття;

виконавчий лист по справі № 2-3467/13 від 29.01.2014 р. про стягнення з ОСОБА_4 користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_6, ОСОБА_5 щомісячно і до повноліття відкликати з виконання і вважати анульованим;

стягнути з ОСОБА_4) користь ОСОБА_1 додаткові витрати на лікування ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 6 720 грн. 03 коп.

Ухвалою судді від 26 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

13.03.2017 на адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення на позов, у яких останній категорично заперечував проти задоволення позовних вимог.

З приводу позовних вимог про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України у період з 01.05.2018 по 01.05.2023 неповнолітнім: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 без нотаріально посвідченої згоди батька ОСОБА_4, останній вказав, що чинним законодавством не передбачено надання дозволу на багаторазові тимчасові виїзди дитини без дозволу батька/матері без визначення конкретної держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у такій державі окремо, а тому, він готовий надавати позивачці дозвіл на разовий виїзд дітей за кордон. Вказав, що позивачці слід надати одноразовий тимчасовий дозвіл на виїзд малолітніх дітей. Також наголосив на тому, що саме позивачка стала на перешкоді до проживання дітей в європейській країні, можливістю подорожувати Європою.

Зазначив, що для надання дозволу на виїзд дітей за кордон терміном з 01.05.2018 по 01.05.2023 у нього ще було досить часу для зустрічі з нотаріусом на прохання представника позивача від 18.10.2017, тому звернення 18.10.2017 позивача до нього з даними вимогами, на думку відповідача, є фактичним поданням неправдивих даних.

Також відповідач пояснив, що ним було компенсовано додаткові втрати на лікування малолітньої ОСОБА_6

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилався на те, що не має роботи та постійних заробітків, також на даний час він вдруге одружений, його дружина також не працює, на їхньому утриманні перебуває їх спільний малолітній син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, також з ними проживає мати відповідача ОСОБА_8, остання допомагає сім'ї відповідача матеріально у зв'язку із їхнім скрутним становищем. Крім того, відповідач сплачує щомісячно близько 300 євро за кредитними зобов'язаннями, оскільки, у листопаді 2010 року, сторони перебуваючи у шлюбі придбали квартиру на умові іпотечного кредиту, терміном 31 рік.

Також відповідач посилається на погіршення його стану здоров'я.

У зв'язку з вищенаведеним, відповідач стверджує, що розмір аліментів, які вимагає позивачка, є непомірними для нього.

13.03.2018 на адресу суду від представника відповідача надійшла заява про виклик свідка - ОСОБА_8.

Протокольною ухвалою суду від 14.03.2018 заяву про виклик свідка задоволено.

13.03.2018 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про відмову від частини позовних вимог та уточнення і обґрунтування інших позовних вимог, в якій фактично зменшив позовні вимоги, заявлені до відповідача. Позивачем зменшено кількість країн, куди вона бажає відвезти малолітніх дітей, виключно на лікування та оздоровлення, таким чином позивачка просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до країн: Ізраїль, Туреччина, Єгипет, Іспанія, Болгарія у період з 01.05.2018 по 30.09.2018, малолітнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 без нотаріально посвідченої згоди батька ОСОБА_4.

Крім того, позивачка просить збільшити розмір аліментів, які стягуються в твердій грошовій сумі з ОСОБА_4 користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 750 грн. до 4 000 грн., ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 750 грн. до 3 000 грн. щомісячно та до повноліття, також виконавчий лист по справі № 2-3467/13 від 29.01.2014 р. про стягнення з ОСОБА_4 користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_6, ОСОБА_5 щомісячно і до повноліття відкликати з виконання і вважати анульованим.

31.05.2018 від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання, в якому зазначено, що відповідачем в Посольстві України в Португалії вчинено нотаріальну дію, а саме: посвідчено заяву-дозвіл на виїзд дітей за кордон, вказаний документ було направлено позивачу та її представнику.

31.05.2018 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог в частині залишення без розгляду позовної вимоги стосовно надання судом дозволу на виїзд за кордон та стягнення додаткових витрат та про збільшення позовних вимог в частині стягнення аліментів.

Заява обґрунтована, зокрема, тим, що станом на 01 червня 2018 року позивачка витрачає на кожну дитину 10 000 грн. щомісяця.

Таким чином, позивачка просить збільшити розмір аліментів, які стягуються в твердій грошовій сумі з ОСОБА_4 користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 750 грн. до 5 000 грн., ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 750 грн. до 5100 грн. щомісячно та до повноліття, також виконавчий лист по справі № 2-3467/13 від 29.01.2014 р. про стягнення з ОСОБА_4 користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_6, ОСОБА_5 щомісячно і до повноліття відкликати з виконання і вважати анульованим, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні 19.06.2018 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просила позов задовольнити частково шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітніх дітей у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.08.2006.

Встановлено, що під час перебування сторін у шлюбі, в останніх народилися дві доньки: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 23.09.2013 шлюб між сторонами було розірвано.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 23.12.2013 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: Орган Опіки та піклування Шевченківської РДА в м. Києві про визначення місця проживання дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способу у вихованні дитини первісний позов задоволено. Визначено місце проживання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із матір'ю ОСОБА_1

У задоволенні зустрічного позову було відмовлено.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 10.12.2013 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., щомісяця, починаючи з 20.05.2013 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто, до 08.06.2015. В іншій частині позову було відмовлено.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як передбачає ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обґрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду з вимогою про зміну розміру аліментів, позивач посилається на те, що аліменти, які присуджено судом до стягнення з відповідача є незначним, цих коштів не вистачає для забезпечення дітей всім необхідним, щомісяця вона витрачає на дітей близько 10 000 грн. Тому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються в твердій грошовій сумі з ОСОБА_4 користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 750 грн. до 5 000 грн., ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 750 грн. до 5100 грн. щомісячно та до повноліття. На думку сторони позивача, відповідач має можливість сплачувати аліменти у вказаній нею сумі, оскільки, живе і працює в Португалії. На підтвердження своїх вимог надала суду копії квитанцій на придбання ліків для дітей, проведення медичних обстежень. У судовому засіданні на вимогу суду надала розрахунок речей та продуктів, які необхідні дітям.

Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Сторона відповідача просить стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину. Вважає, що вказаний позивачкою розмір аліментів є непомірним для нього. Посилається на неможливість сплачувати аліменти у розмірі, який просить позивачка, у зв'язку з тим, що на його утриманні перебуває також син від другого шлюбу - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, на підтвердження чого надав суду копію довідки про реєстрацію особи громадянина України, зазначив, крім того, що має проблеми зі здоров'ям, на підтвердження чого надав суду протокол мангнітно-резонансної томографії, медичну виписку, довідку про перебування у клініці для отримання фізіотерапевтичного лікування, та пояснив, що, оскільки, є емігрантом, має лише досвід роботи у галузі будівництва, тому отримує пропозиції щодо роботи лише у даній сфері, тривалий час перебував на обліку як безробітний. У зв'язку з наведеним вважає, що будь-якого покращення його майнового положення не відбулось.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що відповідач сплачує аліменти на користь позивача, має скрутне становище, тому не може сплачувати аліменти в розмірі, заявленому позивачкою.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 ЦПК України).

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного виходячи з фактичних обставин справи, беручи до уваги, що позивачем не підтверджено значного поліпшення матеріального стану відповідача, суд вважає вимоги позивачки про збільшення розміру аліментів, які стягуються в твердій грошовій сумі з ОСОБА_4 користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 750 грн. до 5 000 грн., ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 750 грн. до 5100 грн., що підлягають щомісячному стягненню з відповідача, необгрунтованими, оскільки, така сума аліментів є неможливою до сплати відповідачем з огляду на утримання ним ще однієї дитини, відсутність постійного місця роботи та постійного доходу, погіршення стану здоров'я, що може призвести до невиконання рішення суду.

У зв'язку з наведеним, суд вважає за необхідне змінити визначений рішенням суду розмір на стягнення аліментів з 1500 грн. відповідно до рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10.12.2013, та стягувати з ОСОБА_4, ІПН: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_2, адреса: 03035, АДРЕСА_1, на утримання дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця.

Суд вважає, що такий встановлений збільшений розмір аліментів на утримання дітей буде необхідним та достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Суд знаходить підстав для задоволення вимоги позивачки про відкликання з виконання і вважати анульованим виконавчий лист по справі № 2-3467/13 від 29.01.2014 р. про стягнення з ОСОБА_4 користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_6, ОСОБА_5 щомісячно і до повноліття, з огляду на необґрунтованість вказаної вимоги.

Крім того, суд зазначає, що чинним законодавством України не передбачено відкликання та анулювання виконавчих листів.

З огляду на наведене, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів у твердій грошовій сумі підлягає частковому задоволенню.

Оскільки, позовні вимоги задоволено частково, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені по справі судові витрати.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 182, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 7-13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10.12.2013 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., та стягувати з ОСОБА_4, ІПН: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_2, адреса: 03035, АДРЕСА_1, на утримання дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з 24.10.2017 і до досягнення старшою дитиною повноліття.

В іншій частині - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІПН: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_2, адреса: 03035, АДРЕСА_1, судовий збір у розмірі 640 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: