Справа № 466/2163/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2018 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.

секретаря с/з ОСОБА_1,

справа № 466/2163/18

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

за участю позивача ОСОБА_2,

представника позивача адвоката ОСОБА_4,

представника відповідача адвоката ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

22.03.2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, в якій просить суд стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти як одному з подружжя у розмірі 5000 (пять тисяч гривень) щомісячно до виникнення підстав для припинення права на утримання.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 05.07.2013р. перебувала з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1208.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 26.10.2016 року даний шлюб розірвано. Дітей від шлюбу немає. Позивач є особою з інвалідністю ІІІ-ої групи з дитинства. Зазначає, що після розірвання шлюбу опинилася в скрутному становищі, з боргами, без засобів для існування та відсутності коштів для лікування, постійно перебуває у пригніченому емоційному стані, потребує коштів на утримання, а тому на підставі статті 75 СК України звернулася за захистом порушених її прав.

Ухвалою від 22.03.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_4, який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 19.02.2018 року та ордеру серії ЛВ№102214 /а.с.37/ позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 25.04.2018 року /а.с.40/ в судовому засіданні заперечила щодо позовних вимог з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву, який долучений до матеріалів справи /а.с.20-21/, просила у позові відмовити. Додатково зазначила, що позивач є особою з інвалідністю з дитинства ІІІ-ї групи, отримує соціальну допомогу розмір якої не може бути меншим за розмір прожиткового мінімуму.

Заслухавши показання позивача, пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та подані докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного.

Згідно з ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законам або договором.

Судом встановлено, що сторони є колишнім подружжям, шлюб між якими розірвано рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 26.10.2016 року.

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося учасниками справи, що позивач була особою з інвалідністю ІІ-ої групи, що стверджується посвідченням серії ААБ №153905, копія якого долучена до матеріалів справи /а.с.23-25/, отримувала відповідну соціальну допомогу, що стверджується заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації, субсидій та пільг від 26.06.2014 року, копія якої міститься в матеріалах справи /а.с.27/.

Відповідно до довідки МСЕК серії 10 ААВ №693767 від 27.05.2014 року, а також наданої відповідачем медичної документації (виписки із медичної карти, консультаційного висновку спеціаліста) ОСОБА_2 внаслідок встановленого діагнозу «міопатія Томсена» та отриманого лікування було встановлено ІІІ-тю групу інвалідності безтерміново як особі з інвалідністю з дитинства із зазначенням, що «стан здоровя надає можливість працювати, рекомендації щодо характеру роботи» /а.с.23/.

Допитана в судовому засіданні позивач в якості свідка, підтвердила той факт, що внаслідок вродженого захворювання, яке є генетичним та станом свого здоровя вона не може виносити дитину, що було причиною розірвання шлюбу. Також підтвердила, що вона була особою з інвалідністю ІІ-ої групи, а за час перебування у шлюбі, їй було встановлено ІІІ-ю групу інвалідності. З урахуванням призначеної їй соціальної допомоги, вона не може забезпечити себе коштами на лікування та у звязку з цим потребує допомоги.

Відповідно до положень статті 75 СК України дружина,чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

У відповідності до ч.4 ст.75 СК України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. При цьому позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно з ч.1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане позивачем разом із позовною заявою.

Звертаючись до суду позивач не надала суду належних і допустимих доказів (виписки про доходи з податкової інспекції, центру зайнятості, банківських рахунків тощо) на підтвердження відсутності отримання нею доходу, розмір якого є меншим від розміру прожиткового мінімуму. Також позивачем не надано доказів «суттєвих витрат на лікування» зазначивши про ці підстави в позовній заяві.

Предметом доказування у справах про стягнення аліментів відповідно до ч.2 ст. 75 СК України є встановлення судом права на утримання (аліменти) того з подружжя, який є непрацездатним, і потребує матеріальної допомоги, за умови що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

З показань позивача вбачається, що підставою для звернення до суду стало саме недостатність коштів на лікування. При цьому не надала суду доказів розрахунку суми на лікування та/або інші докази щодо розміру оплати на лікування.

Таким чином позивачем не доведено право на отримання аліментів від другого з подружжя, оскільки лише встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності, що є покращення стану здоровя, оскільки позивач була особою з інвалідністю ІІ-ої групи, за відсутності інших належних і допустимих доказів не свідчить про відсутність в неї заробітної плати, пенсії, доходів від використання її майна та інших доходів, які не забезпечують ОСОБА_2 прожиткового мінімуму, встановленого законом на час вирішення справи - 1436 грн.

Враховуючи викладене, на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов до переконання про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

у позові ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 про стягнення на її користь аліментів як одному з подружжя у розмірі 5000 (пять тисяч гривень) щомісячно до виникнення підстав для припинення права на утримання - відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлений 08.08.2018.

Суддя ОСОБА_7