АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

30 липня 2018 року

м. Харків

Справа №644/5227/17

Провадження № 22-ц/790/2391/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Бойко А. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Харкові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»

на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 11 січня 2018 року (суддя Горчакова О.І.)

по цивільній справі №644/5227/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

У серпні 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 15.02.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту № 830/27/14-4/12/8-089. Згідно з умовами даного договору позивач надав кредит у розмірі 20000,00 доларів США, а відповідач зобовязалась повернути надані кредитні кошти строком до 10.02.2023 року. Загальними зборами акціонерів 09.03.2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування банку на ПАТ «Укрсоцбанк». Банком умови кредитного договору було виконано, відповідачу надано грошові кошти, що підтверджується копією заяви про видачу готівки № 50 від15.02.2008 року. Проте в порушення умов договору ОСОБА_1 належним чином зобовязання не було виконано, у звязку з чим утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 10812, 31 доларів США та сума заборгованості за відсотками 5424,49 доларів США.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача позов не визнав.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 11.01.2018 року у задоволенні позовної заяви ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким задовольнити позов банку в повному обсязі. При цьому посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що для задоволення позову є всі підстави, оскільки строк дії договору ще не закінчився.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За правилом частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону ухвалене у справі судове рішення не відповідає.

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610 ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням законодавства є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.ст. 1054, 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 15.02.2008 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк", та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику грошові кошти на поточні потреби в розмірі 20 000 дол. США з кінцевим терміном погашення заборгованості до 10.02.2023 року зі сплатою 13,0 % процентів за користування кредитом (а.с. 4-10).

Пунктом 1.1. кредитного договору сторони встановили графік та порядок погашення суми основної заборгованості шляхом виплати щомісячних платежів протягом усього часу дії договору в розмірі 111,11 дол. США до 10 числа кожного місяця, починаючи з квітня 2008 року (а.с.4-5).

Відповідно до Акту звірки взаєморозрахунків загальна сума, яка була сплачена відповідачем 20516,99 доларів США, вказана сума складається зі сплаченої суми по основному боргу 9187,69 доларів США та сплаченої суми по відсоткам 11329,30 доларів США (а.с. 90-93).

Відповідно п. 1.3.1 кредитного Договору, в день його укладення з позичальником ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 830/27/14-4/48/8-067 від 15.02.2008 року, за умовами якого Позичальник надає Кредитору в наступну іпотеку двохкімнатну квартиру загальною площею 55,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем порушено порядок надіслання вимоги про дострокове повернення кредиту.

Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може з наступних підстав.

Пунктом 4.5 кредитного договору передбачено, що в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених пунктами 3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню) (а.с. 9).

31.07.2017 року відповідно до п. 3.2.3 кредитного договору кредитор надіслав вимогу позичальнику рекомендованим листом про повне дострокове погашення заборгованості по кредитному договору, про що свідчить вимога від 31.07.2017 року, Вих. № 104449 та копія чеку про відправлення від 09.08.2017 року. Відповіді, заперечень, або часткового погашення боргу отримано не було.

Згідно надісланої банком вимоги про дострокове погашення кредиту вбачається, що ОСОБА_1 станом на 23.03.2017 року має заборгованість у розмірі - 18422,30 доларів США, яка складається з суми заборгованості за кредитом 10812,31 доларів США; суми заборгованості за відсотками 5426,49 доларів США; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 709,12 доларів США; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 1474,38 доларів США (а.с.20).

У звязку із невиконанням позичальником ОСОБА_1 передбачених кредитним договором обовязків по внесенню щомісячних платежів і наявністю простроченої заборгованості, кредитор ПАТ «Укрсоцбанк» відповідно до вимог закону (ст.1050 ЦК) та умов кредитного договору скористався своїм правом на повернення кредиту достроково - 21.08.2017 року звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова із позовом до ОСОБА_1 про дострокове повернення кредиту в розмірі 16238,80 доларів США.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі (за періодичними платежами з моменту несплати окремого платежу) або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Тобто якщо умовами договору (графіком погашення кредиту ) встановлено окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальніть за невиконання цього обовязку , то право кредитора ввжається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу , а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моенту порушення строку його погашення. Отже, якщо за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобовязання.

При цьому право вимагати повернення щомісячних просрочених платежів у кредитора виникає за обставин, якщо ним дотримано строк давності за вимогами про повернення кредиту в цілому.

Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із настання строку виконання основного зобовязання, яким є строк виконання зобовязання у повному обсязі (кінцевий строк повернення кредиту й платежів за ним) або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Зазначена правова позиція також викладена в постановах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6-116цс13, від 19 березня 2014 року № 6-20цс14 та від 18 червня 2014 року № 6-61цс14. Палата Верховного Суду (України) не відступила від цих правових позицій, то відповідно до п. 7 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень до ЦПК України, суд апеляційної інстанції її враховує з передбачених у ч. 4 ст. 263 ЦПК України підстав.

Останній платіж ОСОБА_1 здійснила 20.03.2014 року в сумі 150 дол. США, з позовом банк звернувся 21.08.2017 року. Таким чином, стягненню підлягає заборгованість за останні три роки що передували зверненню позивача до суду, а саме з вересня 2014 року по кінцевий термін погашення кредиту 10.02.2023 року в сумі 11333,22 доларів США.

Суд першої інстанції не повністю зясував обставини справи стосовно виникнення заборгованості за договором кредиту, внаслідок чого помилився із застосуванням норм матеріального права і не застосував вказані положення ЦК України щодо переривання перебігу позовної давності, з передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підстав рішення суду підлягає скасуванню, із ухваленням нового судового рішення про задоволення позову банку частково. Належних і допустимих доказів на спростування заборгованості відповідач при наявності процесуальної можливості до справи не надав.

Відповідно до ч.1 та ч. 13 ст.141 ЦПК України підлягають пропорційному розподілу понесені сторонами судові витрати. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, п. п.1,4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381- 384, 389, 390, 392 ЦПК України, та пунктом 8 частини першої РозділуХIII Перехідних положень ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 11 січня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (НОМЕР_1, виданий Кобеляцьким РВ УМВС України Полтавської області 28 липня 1999 року, Ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрована : ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (03150, Україна, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, п/р 0003, ) заборгованість за договором про надання кредиту № 830/27/14-4/12/8-089 від 15.02.2008 року у сумі 11333,22 доларів США.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (НОМЕР_1, виданий Кобеляцьким РВ УМВС України Полтавської області 28 липня 1999 року, Ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрована : ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (03150, Україна, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, п/р 0003, ) судовий збір за подання позовної заяви у сумі 4357,10 грн. та за подання апеляційної скарги 6535,67 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 серпня 2018 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

ОСОБА_2