ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Заліській Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за заявою ОСОБА_2 про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Легбанк» про стягнення банківського вкладу та відсотків за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року, постановлену в складі судді Трегубенко Л.О.,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Свої вимоги обґрунтував тим, що оскільки 26.02.2015 Національним Банком України, прийнято постанову № 135 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Легбанк». Відповідно до п.3-1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника. При цьому виконавчий документ надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Уповноваженою особою Фонду відповідно до оголошення призначено ОСОБА_3

Вразовуючи наведене, просив суд замінити сторону у виконавчому провадженні у справі № 758/12871/14-ц з ПАТ «Легбанк» на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30.07.2015 заяву задоволено. Замінено боржника ПАТ «Легбанк» на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у виконавчому провадженні № ВП47240024 з виконання виконавчого листа №758/12871/14-ц, виданого Подільським районним судом м. Києва від 10.04.2015 року.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Справа № 758/12871/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4176/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Трегубенко Л.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Вказував, що Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Легбанк» було включено ОСОБА_2 до Переліку вкладників та визначено суму відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду в розмірі 200 000,00 грн., яка ним отримана 21.07.2015. Вважав, що згідно з нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним Законом, що регулює дані відносини, у фонду жодного додаткового обов'язку перед заявником не виникло.

Наголошував, що законодавцем чітко визначений порядок заміни сторони у виконавчому провадженні, зокрема, у випадку вибуття однієї із сторін виконавчого провадження та наявності правонаступника сторони. При цьому, звертав увагу що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є правонаступником банку та не відповідає за зобов'язаннями неплатоспроможного банку.

Враховуючи викладене, просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2

В судовому засіданні представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, заслухавши пояснення представника Фонду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22 січня 2015 року позов ОСОБА_2 до ПАТ «Легбанк» про стягнення банківського вкладу та відсотків задоволено. Стягнуто з відповідача 160 650 грн. банківського вкладу, проценти в розмірі 37 939, 14 грн. та три проценти річних в сумі 968, 68 грн. (а.с. 42-45).

На виконання вказаного рішення, судом 10.04.2015 виданий виконавчий лист. 15.05.2015 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3-1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі постанови Правління Національної банку України від 27.11.2014 № 744 «Про віднесення ПАТ «Легбанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Легбанк». Відповідно до постанови Правління Національної банку України від 26.02.2015 № 135 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Легбанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Легбанк».

Задовольняючи заву ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з положень ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), а також посилався те, що у зв'язку з процесом ліквідації банка порушені права заявника щодо виконання рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин)у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Частиною 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), зокрема, у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Під правонаступництвом у виконавчому провадженні розуміють заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов'язків від попередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брала участі у виконавчому провадженні.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15.02.2018 № 475 продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «Легбанк» строком з 27.02.2018 до 26.02.2019 включно.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ліквідатора ПАТ «Легбанк» перебуває в стані припинення, банк не ліквідовано, відповідного запису не внесено.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Особливості припинення банку як юридичної особи встановлюються законом.

Крім того, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» регламентує гарантії щодо відшкодування коштів за вкладами, зокрема, Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень.

Разом з тим, вказаний Закон не містить норми, яка передбачає правонаступництво Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у випадку ліквідації банку та не покладає на Фонд інших обов'язків щодо забезпечення відновлення порушених прав вкладників, крім тих, що зазначені вище.

Таким чином, банк не можна вважати стороною, що вибула з виконавчого провадження в розумінні статті 378 ЦПК України (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), а відтак правові підстави для заміни сторони виконавчого провадження відсутні.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції суперечить вимогам закону, оскільки постановлена з неправильним застосування норм матеріального права, а відтак ухвала підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 268, 374, 376, 381-383 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про заміну сторони у виконавчому провадженні № ВП47240024 з виконання виконавчого листа № 758/12871/14-ц відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 09 серпня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді