Справа № 742/1209/17 Провадження № 22-ц/795/570/2018 Головуючий у I інстанції Зарічна Л. А. Доповідач - Губар В. С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді Губар В.С.,

суддів Бечка Є.М., Кузюри Л.В.

із секретарем судового засідання Шапко В.М.

Особа, яка звернулась з апеляційною скаргою Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (із повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності та права вимоги

місце ухвалення судового рішення м. Прилуки Чернігівської області

дата складання повного тексту судового рішення 13 червня 2017 року

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом, в якому просили:

- визнати за ОСОБА_1 з 14.02.2015 право власності та право вимоги на грошові кошти в розмірі 4 840,00 доларів США (еквівалентно сумі 125 445,54 гри. по курсу Національного банку України 25,9185 грн. за 1 долар США на день укладення договору), які ОСОБА_1 набула відповідно до Договору відступлення права вимоги (цесії) № 14022015 від 14.02.2015 за договором № 005-28618-020215 Банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 02 лютого 2015 року, укладеним між ОСОБА_3 і ПАТ «Дельта Банк» - з приводу отримання від Банку грошових коштів в доларах США з рахунку, на якому обліковуються гроші, що вказаний в договорі банківського вкладу (депозиту), що відкритий ОСОБА_3 в Банку згідно п. 1.6. вказаного договору банківського вкладу, з набуттям ОСОБА_1 за договором №005-28618-020215 Банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 02 лютого 2015 року, укладеним між ОСОБА_3 і ПАТ «Дельта Банк» на суму 4 840,00 доларів США (еквівалентно сумі 125 445,54 грн. по курсу НБУ 25,9185 грн. за 1 долар США на день укладення Договору) права власності та права вимоги на вказану частину вкладу та статусу вкладника у значенні п.4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 14.02.2015;

- визнати за ОСОБА_2 з 14.02.2015 право власності та право вимоги на грошові кошти в розмірі 4 800,00 доларів США (еквівалентно сумі 124 408,80 гри. по курсу НБУ 25,9185 грн. за 1 долар США на день укладення договору), які ОСОБА_2 набула відповідно до Договору відступлення права вимоги (цесії) № 14022015 від 14.02.2015 за договором № 005-28618-020215 Банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 02 лютого 2015 року, укладеним між ОСОБА_3 і ПАТ «Дельта Банк» - з приводу отримання від Банку грошових коштів в доларах США з рахунку, на якому обліковуються гроші, що вказаний в договорі банківського вкладу (депозиту), що відкритий ОСОБА_3 в Банку згідно п. 1.6. вказаного договору банківського вкладу, з набуттям ОСОБА_2 за договором №005-28618-020215 Банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 02 лютого 2015 року, укладений між ОСОБА_3 і ПАТ «Дельта Банк» на суму 4 800,00 доларів США (еквівалентно сумі 124 408,80 грн. по курсу НБУ 25,9185 грн. за 1 долар США на день укладення Договору) права власності та права вимоги на вказану частину вкладу та статусу вкладника у значенні п.4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 14.02.2015.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.02.2015 між позивачами та ОСОБА_3 було укладено договір №14022015 відступлення права вимоги (цесії). 20.06.2015 ОСОБА_3 направила позивачам письмове повідомлення про розірвання вказаного договору, проти чого позивачі заперечували та не погоджувалися з такою неправомірною відмовою від договору. 30.06.2015 ОСОБА_3 повторно направила позивачам лист про розірвання договору, в якому повідомила, що 25.06.2015 грошові кошти за договором №005-28618-020215 Банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 02 лютого 2015 року, укладеним між ОСОБА_3 і ПАТ «Дельта Банк», подарувала ОСОБА_4, а тому гроші у сумі 9640 доларів США переходять у власність останнього. Згодом 07.09.2015 позивачі отримали від ОСОБА_4 письмове повідомлення про те, що 25.06.2015 між ним і ОСОБА_3 укладено договір дарування, тобто позивачі втратили право вимоги та право власності на грошові кошти. Позивачі вважають, що відповідачі необґрунтовано та безпідставно (неправомірно) в односторонньому порядку відмовилися від договору, порушивши їх право власності та право вимоги.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 червня 2017 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності та права вимоги задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) з 14.02.2015 право власності та право вимоги на грошові кошти в розмірі 4 840,00 доларів США, що еквівалентно сумі 125 445,54 гри. по курсу Національного юанку України 25,9185 гри. за 1 долар США на день укладення договору, які ОСОБА_1 набула відповідно до договору відступлення права вимоги (цесії) № 14022015 від 13.02.2015 року за договором № 005-28618-020215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 02 лютого 2015 року, укладеним між ОСОБА_3 і ПАТ «Дельта Банк» - з приводу отримання від Банку грошових коштів в доларах США з рахунку, на якому обліковуються гроші, що вказаний в договорі банківського вкладу (депозиту), що відкритий ОСОБА_3 в Банку згідно п. 1.6. вказаного договору банківського вкладу, з набуттям ОСОБА_1 за договором № 005-28618-020215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 02 лютого 2015 року, укладеним між ОСОБА_3 і ПАТ «Дельта Банк» на суму 4 840,00 доларів США, що еквівалентно сумі 125 445.54 грн. по курсу НБУ 25.9185 грн. за 1 долар США на день укладення Договору, права власності та права вимоги на вказану частину вкладу та статусу вкладника у значенні п. 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 14.02.2015.

Визнано за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) з 14.02.2015 право власності та право вимоги на грошові кошти в розмірі 4 800,00 доларів США, що еквівалентно сумі 124 408.80 грн. по курсу НБУ 25.9185 грн. за 1 долар США на день укладення Договору), які ОСОБА_2 набула відповідно до Договору відступлення права вимоги (цесії) №14022015 від 14.02.2015 за договором №005-28618-020215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 02 лютого 2015 року, укладеним між ОСОБА_3 і ПАТ «Дельта Банк» - з приводу отримання від банку грошових коштів в доларах США з рахунку, на якому обліковуються гроші, що вказаний в договорі банківського вкладу (депозиту), що відкритий ОСОБА_3 в банку згідно п. 1.6. вказаного договору банківського вкладу, з набуттям ОСОБА_2 за договором № 005-28618-020215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах СИЗА від 02 лютого 2015 року, укладеним між ОСОБА_3 і ПАТ «Дельта Банк» на суму 4 800.00 доларів США, що еквівалентно сумі 124 408.80 грн. по курсу НБУ 25,9185 грн. за 1 долар США на день укладення договору, права власності та права вимоги на вказану частину вкладу та статусу вкладника у значенні п. 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 14.02.2015.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 627 грн.24 коп. в рахунок відшкодування понесених нею судових витрат по справі.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 622 грн.05 коп. в рахунок відшкодування понесених нею судових витрат по справі.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 627 грн.24 коп. в рахунок відшкодування понесених нею судових витрат по справі.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 622 грн.05 коп. в рахунок відшкодування понесених нею судових витрат по справі.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 липня 2017 року виправлено описки, допущені в описовій та резолютивній частині рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 червня 2017 року.

Зокрема, другий абзац резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції: «Визнано за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) з 14.02.2015 право власності та право вимоги на грошові кошти в розмірі 4 840,00 доларів СІНА, що еквівалентно сумі 125 445,54 гри. по курсу НБУ 25,9185 грн. за 1 долар США на день укладення договору, які ОСОБА_1 набула відповідно до договору відступлення права вимоги (цесії) №14022015 від 14.02.2015 року за договором № 005-28618-020215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 02 лютого 2015 року, укладеним між ОСОБА_3 і ПАТ «Дельта Банк» - з приводу отримання від Банку грошових коштів в доларах США з рахунку, на якому обліковуються гроші, що вказаний в договорі банківського вкладу (депозиту), що відкритий ОСОБА_3 в Банку згідно п. 1.6. вказаного договору банківського вкладу, з набуттям ОСОБА_1 за договором № 005-28618-020215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 02 лютого 2015 року, укладеним між ОСОБА_3 і ПАГ «Дельта Банк» на суму 4 840.00 доларів С1ГІА. що еквівалентно сумі 125 445.54 гри. по курсу НБУ 25.9185 грн. за 1 долар США на день укладення Договору, права власності та права вимоги на вказану частину вкладу та статусу вкладника у значенні п. 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 14.02.2015».

З апеляційною скаргою звернулося ПАТ «Дельта Банк» (особа, яка не брала участі у справі) та просило скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що судом першої інстанції порушені правила територіальної підсудності, передбачені ст.109 ЦПК України (в редакції станом на час ухвалення рішення), оскільки зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_5 є АДРЕСА_1, місцем проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_2, місцем проживання ОСОБА_3 є м. Київ, вул. Ломоносова, 28/41, а місцем проживання відповідача ОСОБА_4 є м. Бориспіль Київської області, вул. Шевченка, 100а, тобто дана справа територіально підсудна іншому суду.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції вирішив питання про права та обовязки осіб, які не були залучені до участі у справі, що є підставою для скасування рішення суду відповідно до ст.376 ЦПК України.

На думку апелянта, вкладник банку ОСОБА_3 та позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 намагаються штучно створити правові підстави для отримання вкладу, що перевищує суму гарантовану державною за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб без достатніх для того підстав, що призводить до грубого порушення встановленого державою механізму гарантування та відшкодування вкладів фізичних осіб, передбаченого Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Апелянт наголошує на тому, що укладаючи договір відступлення права вимоги, вкладник ОСОБА_3 та ОСОБА_1, ОСОБА_2, в силу вимог ч. 3 ст. 512 ЦК України, зобовязані були керуватись умовами діючого договору банківського вкладу та Правилами банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», які діяли на момент укладення договору банківського вкладу, та врахувати пряму заборону на укладення договору про відступлення права вимоги без отримання на це письмової згоди банку.

Учасники судового розгляду в судове засідання апеляційного суду не зявилися, про час і місце розгляду справи належним чином сповіщені, що документально підтверджується наявними в матеріалах справи документальними доказами. За правилами ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторони, належним чином повідомленої про дату, час і місце розгляду справи не перешкоджає апеляційному розгляду справи, а відтак апеляційний суд ухвалив розглядати справу у відсутність не зявившихся осіб.

За правилами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується право власності позивачів на грошові кошти і правомірність такого набуття, а відповідачі своїми діями обмежують позивачів у реалізації такого права. Разом з тим, суд першої інстанції вважав, що заміна кредитора у зобовязанні щодо депозитного договору із відповідача ОСОБА_3 на позивачів не змінила суть зобовязання та не потребувала згоди боржника банку в силу приписів ст.ст. 512, 514, 516 ЦК України.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, враховуючи наступне.

Виходячи з положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України, апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено наступне.

14.02.2015 між ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_3О було укладено договір №14022015 відступлення права вимоги (цесії), за умовами якого в рахунок погашення заборгованості Цедента (ОСОБА_3О.) перед Цесіонаріями (ОСОБА_1 та ОСОБА_2О.) в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Цедент відступає в певній частині Цесіонаріям, а Цесіонарії набувають в певній частині право вимоги та право власності на грошові кошти, належні Цедентові, у зв'язку з чим Цесіонарії стають вкладником в певній частині, яка далі зазначена в Договорі, за договором № 005-28618-020215 Банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 02 лютого 2015 року, укладеним між Цедентом і ПАТ «Дельта Банк» - з приводу отримання від банку грошових коштів в доларах США з рахунку, на якому обліковуються гроші, що вказаний в договорі банківського вкладу (депозиту), що відкритий цедентом в Банку згідно п. 1.6. вказаного договору банківського вкладу. Банк надалі іменується «Боржник», а вказаний договір банківського вкладу - Договір з Банком.

Пунктом 2 вказаного договору передбачено, що кожен Цесіонарій (ОСОБА_1, ОСОБА_2О.) набуває право вимагати від Боржника сплатити суму боргу в розмірі:

- ОСОБА_1О - 4 840,00 доларів США (еквівалентно сумі 125 445,54 гри. по курсу НБУ 25,9185 гри. за 1 долар США па день укладення договору), який виник у звязку з наданням Цедентом Боржнику у тимчасове строкове користування грошових коштів за Договором з Банком;

- ОСОБА_2 - 4 800,00 доларів США (еквівалентно сумі 124 408,80 гри. по курсу НБУ 25,9185 грн. за 1 долар США на день укладення Договору), який виник у звязку з паданням Цедентом Боржнику у тимчасове строкове користування грошових коштів за Договором з Банком.

Згідно із п. 3 вказаного договору із моменту підписання цього Договору Сторонами кожен Цесіонарій (ОСОБА_1, ОСОБА_2О.) набуває статус вкладника стосовно грошових коштів, зазначених в п.п. 1,2 Договору, у значенні цього терміну, що визначений у пункті 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-V1 від 23.02.2012 року, а саме: «вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - субєктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката».

Пунктом 4 вказаного договору передбачено, що право вимоги та право власності на суму боргу (на грошові кошти), визначену у п.2 Договору, перейшло від Цедента (ОСОБА_3О.) до Цесіонаріїв (ОСОБА_1, ОСОБА_2О.) з моменту підписання цього Договору Сторонами. Кожен Цесіонарій з цього моменту має права вкладника стосовно вищевказаних грошових коштів і набуває право вимагати їх виплати боржником.

Право вимоги, що відступається Цедентом кожному Цесіонарію підтверджується вищезазначеним Договором з Банком (п.5 вказаного договору).

20.06.2015 ОСОБА_3 надіслала письмове повідомлення ОСОБА_1, ОСОБА_2 про те, що вважає помилковим укладання договору відступлення права вимоги (цесії) №14022015 від 14.02.2015, розриває його та вважає припиненим з 20.06.2015. У зв'язку з припиненням вказаного договору грошові кошти, право вимоги та право власності, на які вона раніше відступала, вона вважає своєю приватною власністю (не визнає право власності та право вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зв'язку з розірванням вказаного договору). Грошові кошти з банку має намір отримати самостійно, щодо погашення заборгованості запропонувала розглянути інші варіанти.

25.06.2015 між ОСОБА_4 (обдарований) та ОСОБА_3 (дарувальник) укладений договір дарування, за яким дарувальник передає у власність обдарованогму грошові кошти за договором № 005-28618-020215 Банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 02 лютого 2015 року, укладеним між нею та ПАТ «Дельта Банк» на суму 9 640,00 доларів США.

30.06.2015 ОСОБА_3 повторно надіслала ОСОБА_1, ОСОБА_2 письмове повідомлення про те, що нею договір відступлення права вимоги (цесії) №14022015 від 14.02.2015 припинено шляхом його розірвання з 20.06.2015. Повідомила, що 25.06.2015 грошові кошти за договором № 005-28618-020215 Банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 02 лютого 2015 року, укладеним між нею і ПАТ «Дельта Банк», вона подарувала ОСОБА_4 Гроші у сумі 9640 доларів США переходять у його власність.

07.09.2015 року ОСОБА_4 направив письмове повідомлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про те, що 25.06.2015 між ним та ОСОБА_3 було укладено договір дарування, згідно із п.1 якого ОСОБА_3 передала йому у власність грошові кошти за договором №005-28618-020215 Банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 02 лютого 2015 року, на суму 9640,00 доларів США. ОСОБА_4 довів до відома ОСОБА_1, ОСОБА_2, що право власності на грошові кошти належать саме йому, а тому позивачі втратили право власності та право вимоги на вищевказані грошові кошти.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Реалізацією права на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Згідно з вимогами ч.1 ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності та права вимоги за договором банківського вкладу. Проте, ПАТ «Дельта Банк» не було стороною у справі, не залучалось до участі у справі в якості відповідача або третьої особи.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що 30 жовтня 2014 року постановою Національного банку України № 692/БТ «Про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії проблемних», банк віднесено до категорії проблемних на строк до 180 днів, з метою стабілізації діяльності банку та відновлення його фінансового становища було запроваджено певну низку обмежень, в тому числі - заборонено здійснювати проведення будь-яких операцій за чинними договорами, що призводять до збільшення гарантованої суми відшкодування з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

02 березня 2015 року постановою Правління Національного банку України №150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року за №51 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» з 03 березня 2015 року та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_8

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №71 від 08 квітня 2015 року тимчасову адміністрацію запроваджено строком на 6 місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно.

Рішеннями виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №147 від 03 серпня 2015 року продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» по 02 жовтня 2015 року включно.

02 жовтня 2015 року постановою Національного банку України №664 постановлено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «Дельта Банк».

Рішеннями виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №181 від 02.10.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором.

Внесення грошових коштів на рахунок вкладника іншою особою передбачено ч.1 ст.1062 ЦК України, а саме зазначено, що кошти на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Відповідно до ч.1 ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

За змістом ч.2 ст.1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором.

Згідно з ч.ч. 1,2,3 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.ч. 5,6 ст.633 ЦК України актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов'язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов'язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Аналіз зазначеної норми закону свідчить про те, що умови договору банківського вкладу повинні бути однаковими для всіх вкладників банку, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до осіб, які мають надані законом пільги, банк може застосувати більш сприятливі договірні умови, аніж до інших вкладників.

Банк, як публічна установа, яка надає свої послуги невизначеному колу осіб, зобовязаний здійснювати свою діяльність відповідно до вимог законодавства та на однакових (заздалегідь встановлених) для усіх правилах обслуговування. Відступлення від правил, встановлених внутрішніми документами банку, за відсутності для цього підстав, може за певних умов свідчити про непередбачені/необгрунтовані переваги для окремого клієнта.

Як убачається з матеріалів справи, договір відступлення права вимоги укладено у період дії постанови Національного банку України від 30 жовтня 2014 року №692/БТ «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних», якою, зокрема, заборонено здійснювати проведення будь-яких операцій за чинними договорами, що призводять до збільшення гарантованої суми відшкодування з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобовязаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частиною 3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема з підстав, передбачених пунктом 7 (банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України щодо регулювання таких правовідносинах. Вирішуючи спір, суд першої інстанції не прийнявв до уваги зазначений Закон, який регулює правовідносин між сторонами у цій конкретній цивільній справи, зважаючи на особливості предмета спору.

Зазначені обставини, які мають значення при вирішенні цієї справи, не були зясовані і не досліджувались судом першої інстанції, що призвело до помилкового вирішення справи.

Сукупність досліджених обставин справи та наявних у справі доказів приводить апеляційний суд до переконання, що рішення суду першої інстанції, яким визнано право власності та право вимоги за договором банківського вкладу, безпосередньо стосується законних прав та обовязків ПАТ «Дельта Банк», яке не було залучено до участі у справі.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не зясував усіх обставин справи, не встановив кола всіх учасників справи, що призвело до помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2

Зважаючи на те, що апеляційний суд не має процесуальних повноважень щодо заміни первісного відповідача належним відповідачем, або залучення до участі в справі іншої особи як співвідповідача, апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк» підлягає задоволенню, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 червня 2017 року - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 червня 2017 року скасувати.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:Судді:

Повний текст постанови виготовлено 31 липня 2018 року.