Справа 556/1721/17
Номер провадження 2/556/53/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.07.2018 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі

головуючої судді - Котик Л.О.,

при секретарі - Соловей Г.С.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

Встановив:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 15.06.2016 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, у формі розписки, на суму 170000 грн. Відповідно до умов даного договору ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_4 отримав грошові кошти в сумі 170000 грн. та взяв на себе зобов»язання повернути їх позивачу до 18.06.2016 року. У разі неповернення даних коштів, сума буде складати 34000 грн.

У порушення умов договору позики, ОСОБА_4 суму коштів, отриманих у позику не повернув. У зв»язку з тим, що відповідачем не виконані грошові зобов»язання, що виникли за договором позики, останній повинен повернути позивачу 170000 грн основного боргу, штраф за несвоєчасне повернення боргу, витрати на правову допомогу. Окрім того, з розміру неповернутого боргу стягненню підлягає індекс інфляції та три відсотки річних. Загальна сума боргу складає - 247291,56 грн.

24.11.2017 року ОСОБА_4 подано заперечення на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позову, так як 15.06.2016 року ним та позивачем вчинено удаваний правочин, який згідно з ЦК України відноситься до нікчемних правочинів.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги і надав пояснення в межах пред»явленого позову.

Позивач ОСОБА_5 також суду пояснив, що ОСОБА_4 у червні 2016 року позичив у нього 170000 грн., на особисті цілі. 34000 грн. - це штрафні санкції. Вони з відповідачем однієї спеціальності, працювали тоді на будівництві у ОСОБА_6

Представник відповідача позов не визнав, підтримав доводи надані в запереченні. Пояснив, що ніякий договір позики не укладався, грошей ОСОБА_4 не отримував. По суті було укладено договір субпідряду як спосіб забезпечення виконання зобов»язання по договору на виконання будівельних робіт. Це удаваний правочин, який є недійсним з моменту його вчинення. Крім того, домовленість була про 17000 грн.

Допитаний в якості свідка відповідач ОСОБА_4 ствердив, що він був підрядником по Договору на виконання будівельних робіт, що заключений 13.06.2016 року з ОСОБА_6 ОСОБА_3 не знав, його привів власник будинку - ОСОБА_6 Домовилися, що позивач виконає роботи і йому за це буде виплачено 17000 грн. Однак субпідрядник ОСОБА_3 до виконання будівельних робіт не приступив і їх не виконав. А тому й підстав для отримання оплати за їх виконання немає. У ОСОБА_3 ніяких грошей не позичав.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що на початку літа 2016 року він працював на будівництві у ОСОБА_6. Коли писали розписку, гроші ніякі не передавалися, була розмова про 17000 грн. ОСОБА_3 особисто він не знав.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, всебічно, повно, об»єктивно дослідивши і оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, з наступних підстав:

Як стверджує позивач, між ним та ОСОБА_4 15.06.2016 року було укладено договір позики на суму 170000 грн., який викладений сторонами у формі розписки.

Відповідно до ст..1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України, Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, договір позики є двостороннім правочином. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Таким чином, позикодавець та позичальник є сторонами договору позики. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг, оскільки саме факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою позичальника (частина друга статті 1047 ЦК України).

Отже, у разі пред'явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Тому, досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суди для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи повинні виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Саме такий правовий висновок про застосування статей 1046, 1047 ЦК України міститься в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс13.

В той же час, вище згадана розписка, на яку посилається позивач як на підставу своїх вимог, не містить відомостей про позикодавця і умови договору. Є незрозумілим у кого позичив ОСОБА_4 гроші, на яких умовах, чи відбувся сам факт передачі грошової суми позичальнику, чому на розписці підпис ОСОБА_6, який не є стороною договору позики. З вище вказаного слідує, що дана розписка не є належним та достовірним доказом для підтвердження заявлених ОСОБА_3 вимог. Таким чином, позивачем не доведений сам факт укладення договору позики.

Крім того, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що коли писали розписку, ніякі гроші не передавалися, була розмова про 17000 грн.

Аналогічні покази дав суду і допитаний в якості свідка відповідач ОСОБА_4

Дані пояснення позивачем не спростовані.

Як зазначено в ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Разом з тим позивач не надав належних, достовірних доказів, що підтверджують заявлені вимоги.

А тому в задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4,6,8,10-13, 17-18, 81,141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.202, 207, 1046-1047 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовити, за недоведеністю позовних вимог.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У відповідності до п.15.5 розділу Х111 Прикінцеві положення, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С У Д Д Я : Котик Л.О.