Дата документу 12.08.2018
Справа № 501/2100/18
УХВАЛА

12 серпня 2018 року суддя Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І., перевіривши виконання вимог статей 149-151 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову при відкритті провадження по цивільній справі за

позовом ОСОБА_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, індекс: 68001

до

відповідачів:

1 Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», місце знаходження: вул.Праці, буд.6, м.Чорноморськ Одеської області, індекс: 68001

2 ТОВ «ОСОБА_2 ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН» місцезнаходження: проспект Миру, буд.5-р, каб.12, м.Чорноморськ, Одеська область, індекс 68000

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: Незалежна профспілка працівників морського торгового порту «Чорноморськ», місцезнаходження: вул.Корабельна, буд.1, каб.104, індекс: 68001,

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області, місцезнаходження: вул.Велика Арнаутська, буд.15, к.1106, м.Одеса, індекс: 65012

предмет та підстави позову: про зобовязання виконання обовязку шляхом укладання відповідної угоди та вчиненням певних дій

ВСТАНОВИВ:

І. Обгрунтування заяви.

1. 01 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, заяву обґрунтувала тим, що нею до суду подано позов до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», ТОВ «ОСОБА_2 ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН» з вимогами зобовязання виконання обовязку шляхом укладання відповідної угоди та вчиненням певних дій.

2. Заявник просить суд з метою забезпечення позову:

- зупинити дію Наказу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» № 327 від 20.06.2018 р. «Про зміни в організації виробництва і праці» в частині, що стосується позивача та заборонити відповідачу ОСОБА_3 підприємству «Морський торговельний порт «Чорноморськ» вчиняти дії, події явища на території Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», в тому числі, які направлені на ліквідацію скорочення робочого місця та звільнення тальмана другого терміналу ОСОБА_1 з підприємства, блокування перепустки та не допуску його на робоче місце, яке знаходиться на другому терміналі порту для виконання своїх трудових обовязків, позбавлення заробітної плати соціальних гарантій та інше, що передбачено умовами діючого трудового договору, діючим колективним договором відповідача ДП «МТП «Чорноморськ», галузевою угодою та трудовим законодавством України;

- заборонити відповідачу ТОВ «ОСОБА_2 ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН» вчиняти дії, події, явища, в тому числі і на території Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», повязаних з реалізацією та виконанням умов договору оренди державного нерухомого майна від 13.06.2018 року, які направлені на укладання трудового договору, трудової угоди, підряду та інших цивільно-правових відносин зі сторонніми особами, які негативно впливають на дію постійного трудового договору між позивачем і ДП «МТП «Чорноморськ» та на реалізацію ним його права належного працевлаштування за переводом в порядку п.5.5 договору оренди державного нерухомого майна від 13.06.2018 року та п.п.2.1.5, 2.1.6 чинного колективного договору ДП «МТП «Чорноморськ».

Позивач мотивує дану заяву тим, що не застосування відповідних заходів забезпечення позову може призвести до негативних наслідків, які в разі продовження реалізації положень договору оренди державного нерухомого майна від 13.06.2018 року, проведення на ДП «МТП «Чорноморськ» змін в організації виробництва і праці і т.і., ускладнять забезпечення ефективного захисту та поновлення порушених, його трудових і соціально-економічних прав та інтересів, в тому числі реалізації її права на працевлаштування до ТОВ «ОСОБА_2 ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН».

ІІ. Процедура.

3. 01 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», ТОВ «ОСОБА_2 ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН» з вимогами про зобовязання виконання обовязку шляхом укладання відповідної угоди та вчиненням певних дій.

4. Разом з позовом ОСОБА_1 надала до суду заяву про забезпечення позову.

5. Після отримання судом інформації від органу реєстрації місця проживання позивача, 12 серпня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

6. Заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи відповідно до статті 153 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК).

7. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у звязку із тим, що розгляд заяви здійснювався судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Мотиви, з яких Суд дійшов висновків, і закон, яким керувався Суд.

8. Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного

9. Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК).

10. Відповідно до ч.1 п.2 та п.4 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання.

11. Відповідно до п.п.5, 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов'язані із втручанням у внутрішню діяльність господарських товариств (наприклад, забороняти скликати загальні збори товариства, складати список акціонерів, що мають право на участь у них, надавати реєстр акціонерів та приміщення для проведення зборів, підбивати підсумки голосування з питань порядку денного тощо).

У справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов'язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов'язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмету спору.

12. При цьому, згідно роз'яснень, які містяться в п.4 вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

13. Отже, виходячи зі змісту вищенаведених положень законодавства та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в контексті вимог даної заяви, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з'ясувати яким чином обраний позивачем захід забезпечення позову буде захищати його трудові права під час розгляду справи та у разі можливого задоволення позову до набрання рішенням законної сили.

14. З матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду справи є спір з приводу трудових соціальних гарантій позивача, повязаних із вивільненням працівників у випадках змін в організації виробництва і праці.

15. При цьому вжиттям заходів забезпечення позову у вигляді зупинення дії Наказу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» № 327 від 20.06.2018 р. «Про зміни в організації виробництва і праці» в частині, що стосується позивача та заборонити відповідачу ОСОБА_3 підприємству «Морський торговельний порт «Чорноморськ» вчиняти дії, події явища на території Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», в тому числі, які направлені на ліквідацію скорочення робочого місця та звільнення тальмана другого терміналу ОСОБА_1 з підприємства, блокування перепустки та не допуску її на робоче місце, яке знаходиться на другому терміналі порту для виконання своїх трудових обовязків, позбавлення заробітної плати соціальних гарантій та інше, що передбачено умовами діючого трудового договору, діючим колективним договором відповідача ДП «МТП «Чорноморськ», галузевою угодою та трудовим законодавством України, фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

16. Також, позивач на обґрунтування необхідності застосування у даному випадку саме такого заходу забезпечення позову, як вжиття заходів у вигляді заборони ТОВ «ОСОБА_2 ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН» вчиняти дії, події, явища, в тому числі і на території Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», повязаних з реалізацією та виконанням умов договору оренди державного нерухомого майна від 13.06.2018 року, які направлені на укладання трудового договору, трудової угоди, підряду та інших цивільно-правових відносин зі сторонніми особами, які негативно впливають на дію постійного трудового договору між позивачкою і ДП «МТП «Чорноморськ» та на реалізацію нею її права належного працевлаштування за переводом в порядку п.5.5 договору оренди державного нерухомого майна від 13.06.2018 року та п.п.2.1.5, 2.1.6 чинного колективного договору ДП «МТП «Чорноморськ», посилається лише на той факт, що в разі реалізації положень договору оренди державного нерухомого майна від 13.06.2018 року та проведення на ДП «МТП «Чорноморськ» змін в організації виробництва і праці і т.і., ускладнять забезпечення ефективного захисту та поновлення порушених, його трудових і соціально-економічних прав та інтересів, в тому числі реалізації ним права на працевлаштування до ТОВ «ОСОБА_2 ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН». Тобто, позивач говорить про можливість порушення його права у майбутньому. При цьому, заявник не конкретизує, які саме конкретні факти чи обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що будуть порушені його права. Таким чином, заявником не обґрунтовано належними та допустимими доказами існування саме реальної загрози істотного ускладнення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

17. Також судом враховано, що право приватної власності особи захищається не лише нормами національного законодавства, але і ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою вимог ст.1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

18. Тобто, зважаючи на те, що позивач у заяві про забезпечення позову належним чином не обґрунтував наявність саме реальної загрози істотного ускладнення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд вважає, що задоволення заяви про забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб призведе до порушення вимог ч.3 ст.150 ЦПК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки вид забезпечення позову, обраний позивачем, в даному випадку не буде співмірним із заявленими позовними вимогами, а також не буде дотримано вимог про пропорційність втручання у право на мирне володіння майном визначеним цілям.

19. Крім того, слід зазначити, що метою забезпечення позову є можливість подальшого виконання судового рішення, та в розумінні вимог чинного процесуального законодавства не може стосуватись з метою вирішення спору на майбутнє. За таких обставин у задоволенні заяви слід відмовити.

20. Також, заява про забезпечення позову, відповідно до вимог статті 151 ЦПК України має містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

21. Заявник просить суд в якості зустрічного забезпечення зобовязати позивача виходити на роботу до відповідача ДП «МТП «Чорноморськ» на другий термінал порту відповідно до умов діючого між ними постійного трудового договору та правил внутрішнього трудового розпорядку.

22. Разом з тим, у звязку з відмовою в задоволенні заяви в забезпеченні позову, зустрічне забезпечення по даній заяві не застосовується.

Керуючись ст.ст.149-154 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», ТОВ «ОСОБА_2 ІНВЕСТМЕНТ ЮКРЕЙН» про зобовязання виконання обовязку шляхом укладання відповідної угоди та вчиненням певних дій.

2. Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення, а для осіб, які не були присутні при її оголошенні, з моменту отримання повного тексту ухвали.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Іллічівський міський суд Одеської області.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області ОСОБА_4