Провадження №2-о/359/118/2018
Справа №359/5427/18
РІШЕННЯ

Іменем України

03 серпня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, яку обґрунтувала тим, що є власником житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Вокзальна (Дімітрова), 35 в м. Бориспіль Київської області. В цьому будинку разом з нею проживає також її старший син ОСОБА_2, який веде аморальний спосіб життя та створює загрозу життю та здоровю заявника, а також житловому будинку та майну, що в ньому знаходиться. ОСОБА_2 своїм проживанням в будинку створив неможливі умови для проживання ОСОБА_1 у власному будинку, оскільки систематично вчиняє домашнє насильство відносно заявника, свого брата та усіх членів своєї сімї. Крім цього, ОСОБА_2 зловживає алкогольними напоями, ніде не працює, не сплачує комунальні послуги, не приймає участі у веденні господарства по будинку. За вказаних обставин ОСОБА_1 просить видати відносно ОСОБА_2 обмежувальний припис, яким заборонити йому перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Вокзальна (Дімітрова), 35; заборонити наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця її проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування; заборонити вести з нею листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто та через третіх осіб.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала вимоги, викладені в заяві, та наполягала на задоволенні заяви.

Заінтересована особа ОСОБА_2 а судове засідання не з»явився, про своє ставлення до заяви не повідомив.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Вокзальна (Дімітрова), 35 в м. Бориспіль Київської області. Вказана обставина підтверджується копією договору купівлі-продажу від 05 листопада 1999 року, посвідченого державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_3

Зі змісту заяви та пояснень ОСОБА_1, наданих у судовому засіданні встановлено, що її син ОСОБА_2 проживає разом з нею за адресою: м. Бориспіль, вул. Вокзальна (Дімітрова), 35. Останній систематично вчиняє домашнє насильство відносно неї та її іншого сина ОСОБА_4 та усіх членів сімї. ОСОБА_2 зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, не сплачує комунальні послуги, не приймає участі у веденні господарства по будинку. На ґрунті алкогольного чи наркотичного спяніння виплескує безпідставну агресію, яка супроводжується застосуванням фізичного насильства до присутніх та зовсім сторонніх осіб.

За змістом п.3 та п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Кривдником визнається особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

При цьому, згідно з положенням п.7 ч.1 ст.1 цього Закону обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обовязків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків, зокрема заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч цьому, в матеріалах цивільної справи відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно ОСОБА_1

При цьому, судом критично оцінюються в якості достовірних та допустимих доказів письмові пояснення ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1

Оскільки, згідно з ч.1 ст.213 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі.

У відповідності до ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінювання ризиків здійснюється на основі оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Зважаючи на те, що матеріали цивільної справи не містять жодних доказів на підтвердження випадків домашнього насильства, вчинених ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1

Саме тому лише твердження заявника стосовно того, що ОСОБА_2 чинить домашнє насильство суд не може покласти в основу судового рішення.

Враховуючи викладене, суд прийшов до переконання, що у задоволенні вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись п.3 та п.6, п.7 ч.1 ст.1, ч.3 та ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ч.1 та ч.6 ст.81, ч.1 ст.213,п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268, ст.350-6 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Журавський