Справа № 496/1826/18
Провадження № 2/496/1139/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Буран В.М.,

при секретарі Дигуляр А.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 17 серпня 2017 року помер її чоловік. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Заповіту на належне майно не має. Позивачка стверджує, що вона є спадкоємцем за законом, інші спадкоємці, діти спадкодавця, відмовились від спадщини на користь позивачки. З метою оформлення своїх спадкових прав, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини. Але 15.03.2018 позивачка отримала лист відмову, з підстав того, що позивач не надала оригіналів правовстановлюючих документів на спадковий будинок. У зв'язку з цим позивач змушена звернутись с даним позовом до суду.

Позивачка у судове засідання не зявилась, але у позовній заяві просила справу розглядати без її участі, на позовних вимогах наполягала.

Відповідачі у судове засідання не з'явились, але надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги визнали в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 серпня 2017 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 501816, актовий запис № 45 (а.с. 6).

Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок с господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: Одеська область Біляївський район с. Дачне, вул. Софіївська, 10.

Позивач звернулася до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4 з метою оформлення свої спадкових справ, але 15.03.2018 позивачка отримала лист № 93/02-14, яким їй було відмовлено у видачі свідоцтва з підстав того, що позивач не надала оригіналів правовстановлюючих документів на спадковий будинок.

Відповідно довідки виданої Дачненською сільською радою № 502 від 12.03.2018 року вказано, що житловий будинок за адресою: Одеська область Біляївський район с. Дачне, вул. Софіївська, 10 належить ОСОБА_5, закріплена земельна ділянка 0,12 га. Земель Дачненської сільської ради. Рішення про передачу померлому громадянину ОСОБА_5 у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд Дачненською сільською радою не приймалося. Державний акт не видавався. (а.с. 15).

Згідно довідки Дачненської сільської ради № 710 від 06.04.2018 року громадянин ОСОБА_5 постійно проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня смерті 17.08.2017 року. (а.с. 16).

Відповідно до довідки виданої Дачненської сільської ради № 708 від 06.04.2018 року вказано, що згідно із записом в господарській книзі виконавчого комітету за № 40, на 2016-2020 роки, особовий рахунок № 4347-1 сторінка 23 головою домогосподарства та власником житлового будинку, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_5 Відомості та записи про правовстановлюючі документи на зазначений житловий будинок в господарській книзі відсутні (а.с.17).

Також згідно довідки Дачненської сільської ради № 709 від 06.04.2018 року за адресою: Одеська область Біляївський район с. Дачне, вул. Софіївська, 10, в житловому будинку були зареєстровані наступні громадяни: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 дружина померлого; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 син померлого; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 онука померлого. (а.с. 18).

Згідно до спадкової справи № 38/2017 заведеної до ОСОБА_5 позивач є єдиним спадкоємцем після його смерті за законом, який звернувся за спадщиною до нотаріуса.

Згідно зі ст. 1258 та 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі ст. 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті..

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні справ щодо визнання права власності в порядку спадкування суди мають брати до уваги той факт, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У Рішенні Європейського Суду від 29 листопада 1991 року у справі «ОСОБА_7 Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховує позивач.

Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважатися.

При таких обставинах позов є обґрунтованим, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, ЦК України, ст.ст. 81, 263, 265, 315 ЦПК України ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання 67640, Одеська область, Біляївський район, с. Дачне, вул. Софіївська, 10, ) до ОСОБА_2 (місце проживання 67640, Одеська область, Біляївський район, с. Дачне, вул. Софіївська, 10), ОСОБА_3 (місце знаходження 65000, АДРЕСА_1.) про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2, що залишився після смерті ОСОБА_5, померлого 17 серпня 2017 року.

Р ішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Суддя Буран В.М.

09 серпня 2018 року