Справа № 128/1070/18
01 серпня 2018 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
судді Ганкіної І.А.,
за участю секретаря Катеренчук Т.М.,
без участі сторін по справі,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну (збільшення) розміру аліментів, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що відповідно до рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 11.03.2011 року з ОСОБА_2 на її користь було стягнуто аліменти на утримання малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі 600 гривень щомісячно.
Позивач зазначає, що у зв'язку з тим, що зросли потреби дітей, розмір стягуваних з відповідача на їх утримання аліментів є недостатнім, тому просить суд збільшити раніше визначений розмір аліментів, стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, тобто по 1500 грн. на кожну дитину.
В судове засідання сторони по справі не з'явились.
Позивач ОСОБА_1 попередньо подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з'явився без поважних причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За згодою позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 11 березня 2011 року по справі № 2-587/11 з ОСОБА_2, уродженця та жителя АДРЕСА_1, непрацюючого на користь ОСОБА_5 було стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі 600 грн. щомісячно, починаючи з 24.02.2011 року до досягнення дітьми повноліття, що підтверджується ксерокопією вказаного рішення (а.с. 9).
Згідно довідок № 363 та № 364, виданих виконавчим комітетом Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області діти сторін по справі: дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають разом з матір'ю ОСОБА_1 (а.с. 5, 6).
Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.
Так, згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений у ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.
Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною 2 статті 182 СК України визначено, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Згідно правової позиції, яка викладена у справі № 143цс13 від 05.02.2014 року, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України постановила, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Оскільки розмір аліментів, який відповідач сплачує згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 11 березня 2011 року, менший від мінімального розміру аліментів, визначеного законом, що не може забезпечити гармонійний розвиток малолітніх дітей сторін по справі, з урахуванням того, що діти потребують додаткових витрат, пов'язаних з їх розвитком, суд вважає за можливе збільшити розмір стягуваних за рішенням суду аліментів з 600 грн. до 1500 грн. на кожну дитину, щомісячно.
Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України.
Таким чином, вимоги позивача про збільшення розміру аліментів підлягають до задоволення.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, судові витрати в розмірі 704,80 грн. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі викладеного та керуючись Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180-182, 184,192 СК України, ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 267, 268, 280-282, 354 п. 15.5 розділу XIII Прикінцевих положень ЦПК України, суд, -
Збільшити раніше визначений рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 11 березня 2011 рокупо справі № 2-587/11 розмір аліментів.
Стягнути з ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платника податків НОМЕР_1, аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень (по 1500 грн. на кожну дитину), щомісяця з індексацією цієї суми відповідно до закону, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Нарахування аліментів, визначених до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1за рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 11 березня 2011 року по справі № 2-587/11 за виконавчим листом № 2-587/11 - проводити по день набрання даним рішенням законної сили.
Судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. - компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ І.А.Ганкіна