РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/5552/18

Провадження № 2/643/3873/18

24.07.2018 року Московський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Майстренко О.М., при секретарі - Постульга О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права розпоряджання майном,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод в здійсненні права розпоряджання майном.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивачу належить 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Договором дарування частини квартири від 21 грудня 2017 року, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Ліпінською І.Е.. З моменту отримання права власності на 2/3 частини квартири і до цього часу позивач не може вільно розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, оскільки в квартирі залишається зареєстрованим відповідач. Згідно умов договору дарування частини квартири від 21.12.17 року Дарувальник зобов'язаний терміном до 26 грудня 2017 року знятися з реєстраційного обліку з вищезазначеної квартири. Ця умова до сьогодні не виконана. З моменту оформлення Договору дарування частини квартири відповідач в квартирі не проживає та не знявся з реєстраційного обліку у зв'язку з чим позивач просить суд усунути йому перешкоди у користуванні частиною квартири АДРЕСА_1.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить позов задовольнити, розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором дарування частини квартири від 21 грудня 2017 року, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Ліпінською І.Е..

В квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою дільниці № 30 КП «Жилкомсервіс » від 27.04.2017 року вих. № 952.

В даному випадку право користування житловим приміщенням для відповідача є похідним від права власності на дану квартиру , а тому припинення права власності на житло тягне за собою відповідно втрату особою і права користування житловим приміщенням.

Оскільки відповідач добровільно не знімається з реєстраційного обліку в квартирі, власником якого він не є та щодо якої не має права користування, то такими діями створюються перешкоди позивачу у користуванні його власністю та спричиняються додаткові витрати в утриманні нерухомого майна

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування, розпорядження своїм майном; власник володіє користується власним майно на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні його власністю (ст.ст. 71,72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України).

Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником майна. Право користування є складовою частиною права власності на майно та припиняється автоматично з припиненням права власності.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення, про позбавлення права користування житловим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення особи померлою.

Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про позбавлення власника права власності на житлове приміщення або права користування такої особи житловим приміщенням.

Крім цього, відповідно до частини 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом частини 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

В зв'язку з тим, що відповідачем не надано до суду ніяких доказів, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 29, 317, 319, 346, 391 ЦК України, ст.ст. 4-5, 12, 76-83, 280-282 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права розпорядження квартирою АДРЕСА_1 шляхом позбавлення ОСОБА_2( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) права користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області, протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Майстренко О.М.