Справа № 370/2937/16-ц Головуючий у І інстанції Мазка Н.Б.
Провадження № 22-ц/780/2622/18 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 46 02.08.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 серпня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

за участі секретаря Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 20 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Макарівської селищної ради Київської області, ОСОБА_2 про визнання рішення селищної ради незаконним, визнання свідоцтва про право власності на земельну ділянку недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав, -

встановила:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Макарівської селищної ради Київської області, ОСОБА_2 про визнання рішення селищної ради незаконним, визнання свідоцтва про право власності на земельну ділянку недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 20 квітня 2018 року призначено земельно-технічну експертизу.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 20 квітня 2018 року скасувати і справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 103 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу.

У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що позивачем неправильно визначено вид проведення експертизи та по даній справі слід було призначити не земельно-технічну експертизу, а експертизу з питань землеустрою (щодо відповідності вимогам законодавча розробленої технічної документації із землеустрою позивача). Колегія суддів критично ставиться до даних доводів апелянта, оскільки апелянт не був позбавлений можливості відповідно до ч. 5 ст. 103 ЦПК України запропонувати суду питання, роз'яснення яких, на її думку, потребує висновку експерта.

Також доводи апеляційної скарги обґрунтовуються посиланням на подані позивачем докази, які на думку апелянта, є неналежними та яким суд в оскаржуваній ухвалі не надав жодної правової оцінки.

Відповідно до положень ст. 229 та 235 ЦПК України дослідження доказів (в тому числі письмових) здійснюється під час розгляду справи по суті, проте розгляд даної справи по суті не розпочався.

Інша частина доводів апелянта зводиться до оцінки відповідності документації із землеустрою щодо складання державного акту на право приватної власності на землю позивача та інших доказів нормам Закону України «Про землеустрій» та Закону України «Про державний земельний кадастр», в той же час апелянт та її представник не мають спеціальних знань у даній галузі, а тому доводи в цій частині є необґрунтованими.

Решта доводів апеляційної скарги фактично зводяться до заперечень по суті позовних вимог та оцінки наявних в матеріалах справи доказів, при цьому апелянт жодним чином не обґрунтовує, які саме норми процесуального права було порушено судом першої інстанції під час постановлення ухвали про призначення судової експертизи.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права і процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом дана належна правова оцінка.

Таким чином оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм процесуального права, які, відповідно до ст. 379 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ч. 6 ст. 259, ст. 268, 383 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2залишити без задоволення, а ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 20 квітня 2018 року- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Матвієнко Ю.О.

Мельник Я.С.