Постанова

Іменем України

25 липня 2018 року

м. Київ

справа № 495/5829/14-ц

провадження № 61-10353св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

третя особа - Агенція з нерухомості «У-Дачи»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Одеської області від 23 серпня 2016 року у складі колегії суддів: Бабія А. П., Варикаші О. Д., Станкевича В. А.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про витребування авансу.

За остаточними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Агенція з нерухомості «У-Дачи», про повернення коштів, сплачених як аванс, позивач просила стягнути з відповідачів борг у розмірі 10 000 доларів США, що еквівалентно на день звернення до суду відповідно до офіційного курсу Національного Банку України 133 000 грн, а також вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_3 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року між нею та ОСОБА_6 досягнуто згоди щодо продажу їй житлового будинку АДРЕСА_1, належного ОСОБА_6 на праві власності. Між ними була досягнута домовленість щодо ціни та строків виконання зобов'язань, що підтверджується відповідним договором, який укладався при посередництві агенції з нерухомості «У-Дачи». У день підписання договору ОСОБА_3 передано ОСОБА_6 як аванс грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США, залишок коштів за купівлю спірного житлового будинку вона мала сплатити через рік, після чого сторони договору мали б укласти договір купівлі-продажу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер, спадкоємцями померлого є відповідачі у справі. У день укладення договору купівлі-продажу відповідач ОСОБА_4 заявила про зміну умов продажу спірного житлового будинку, а саме вказала суму продажу вищу ніж та, що була узгоджена з її батьком та нею рік тому, що суперечило попередній домовленості, досягнутій при підписанні договору про передачу авансу, у зв'язку із чим позивач відмовилась укладати договір купівлі-продажу та попросила повернути їй гроші, сплачені як аванс. До теперішнього часу вимога позивача щодо повернення їй сплаченого авансу відповідачами не виконана, що змусило її звернутися до суду із відповідною позовною заявою.

Суди неодноразово розглядали цю справу.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 липня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 80 120,00 грн, що були сплачені як аванс та судові витрати. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Останнім рішенням Апеляційного суду Одеської області від 23 серпня 2016 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 липня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_3 із ОСОБА_4 і ОСОБА_5 по 40 060,00 грн із кожного в межах вартості майна, одержаного ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у спадщину після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Стягнуто на користь ОСОБА_3 із ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з кожного судові витрати в розмірі 786 грн.

У вересні 2016 року ОСОБА_3 подала касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Одеської області від 23 серпня 2016 року, в якій просить скасувати указане судове рішення, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що апеляційним судом не правильно застосоване положення частини другої статті 533 ЦК України, якою передбачене, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану цивільну справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та третьої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом установлено, що 15 вересня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 укладений договір про передачу авансу, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передала ОСОБА_6 аванс 80 120,00 грн, що складає 10 000,00 доларів США.

За умовами договору сторони домовилися, що ОСОБА_6 продасть ОСОБА_3 належний йому будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, за 40 000,00 доларів США, що на день укладення зазначеного договору становило 324 800,00 грн. Кінцевий розрахунок за купівлю цього будинку в сумі 244 680,00 грн, що в еквіваленті складає 30 000,00 доларів США, ОСОБА_3 зобов'язалася провести з ОСОБА_6 у день укладення договору купівлі-продажу - 15 червня 2014 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер, спадкоємцями після смерті якого є його донька - ОСОБА_7 та син - ОСОБА_5, які на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 12 листопада 2014 року отримали по ? частини житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1

Договір купівлі-продажу вказаного будинку на користь ОСОБА_3 укладений не був. Указані обставини сторонами не оспорювались.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою статті 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщини.

Судами правильно встановлено, що оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 так і не був укладений, ОСОБА_3 відповідно до норм діючого законодавства має право на повернення їй відповідачами, як спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 грошової суми, що була передана останньому ОСОБА_3 як аванс.

Однак, Верховний Суд не погоджується з висновками апеляційного суду щодо розміру авансу, який підлягає стягненню з відповідачів - спадкоємців ОСОБА_6, оскільки такі висновки суперечать умовам укладеного між ними договору про передачу авансу та зроблені внаслідок неправильного застосування норм матеріального права.

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За умовами договору від 15 червня 2013 року позивач передала суму авансу у розмірі 80 120,00 грн, що еквівалентно 10 000,00 доларів США, тобто сторони відповідно до вимог частини другої статті 533 ЦК України у зобов'язанні визначили грошовий еквівалент у іноземній валюті за офіційним курсом на день платежу.

З урахуванням викладеного, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача кошти сплачені останньою як аванс за договором у сумі еквівалентній 10 000,00 доларів США, що з урахуванням офіційного курсу гривні щодо долару США, встановленого Національним банком України на 25 липня 2018 року складає 265 800,00 грн.

Проте відповідачі зобов'язані задовольнити вимоги позивача повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, у розмірі, який відповідає його частці, а тому з відповідачів підлягають стягненню кошти сплачені як аванс у розмірі по 132 900,00 грн із кожного.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про скасування рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 липня 2015 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 21 серпня 2016 року та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, на користь ОСОБА_3 із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягають стягненню в рівних частках понесені нею та документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 330,00 грн, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 121,00 грн, судовий збір за подання заяви про забезпечення доказів у розмірі 121,00 грн, судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 669,00 грн та судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1600,00 грн, а всього на загальну суму 3 841,00 грн.

Керуючись статтями 141, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 липня 2015 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 23 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Агентство нерухомості «У-Дачи», про повернення грошових коштів сплачених як аванс задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 неповернуту суму авансу у розмірі 132 900,00 грн та 1 920,50 грн на відшкодування понесених судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 неповернуту суму авансу у розмірі 132 900,00 грн та 1 920,50 грн на відшкодування понесених судових витрат.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г.І. Усик