Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №320/2511/17 Головуючий у 1 інстанції: Купавська Н.М.
Провадження № 22-ц/778/1467/18 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» серпня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління поліції охорони в Запорізькій області Національної поліції України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнив, до Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що проходив службу в лавах Міністерства внутрішній справ України на підставі наказу № 222 о/с від 30 вересня 2016 року.

Під час виконання службового обов'язку в МВС отримав: «Посттравматичний зрошений рубець рогівки правого ока, артифакія, деструкція склистого тіла правого ока, посттравматичний мідріаз правого ока (внаслідок травми 28.04.2010 року). Сечокам'яна хвороба, з нападом лівобічної ниркової коліки в 10.2011 р., стентування лівої нирки 20.10.2014 року, конкременти лівої нирки, мікронефролітіаз. Хронічний калькульозний піелонефріт, стадії ремісії. ХНН 0 ст. Хронічний простатит, стадія ремісії. Дегенеративно-дистрофічний процес хребта на поперековому рівні (остеохондроз, спондилоартроз 1-2 ст в сегментах Л1-З1, більш виражені в сегментах Л4-Л5, Л5-31, протрузія в сегменті Л4-Л5 до 2,5 мм), вертеброгенна, люмбоішалгія зліва, радикулопатія Л5 зліва, стадія стійкої ремісії. Дегенеративно-дистрофічний процес хребта на шийному рівні (остеохондроз в сегментах СЗ, С4, С6, нестабільність в сегменті С6, вертеброгенна радикулопатія С7-С8 зліва, стадія ремісії. Синдром церебральної ангіодистонії, переважне в ВББ на фоні судинної мальформації (звитість правої ЗСА, обох ВСА, лівої ХА). Хронічний тонзиліт, компенсована форма, стадія ремісії. Ожиріння 1 ст. аліментарно-конституційного генеза. Аномалія розвитку сечостатевої системи подвоєння лівої нирки», що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 281/с.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК йому була встановлена 3 група інвалідності.

Після проходження військової служби він отримав значні чисельні захворювання, які турбують його і на сьогоднішній день. Перебування на стаціонарному лікуванні призводило до нетривалого позитивного покращення, його стан здоров'я погіршується. Внаслідок захворювань, отриманих під час проходження військової служби, він змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури.

У зв'язку з вказаними захворюваннями він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, постійно відчуває глибокі моральні переживання та страждання, психологічний дискомфорт, багато часу та коштів витрачає на лікування.

Вважав, що у зв'язку з отриманням вказаних захворювань та встановленням інвалідності, яка пов'язана з проходженням військової служби, йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 100 000 грн.

На підставі зазначеного остаточно просив стягнути з Міністерства внутрішні їх справ на його користь у відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31 серпня 2017 року залучено до участі у розгляді справи у якості співвідповідача Управління поліції охорони в Запорізькій області Національної поліції України.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 січня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на доведеність позовних вимог, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про стягнення з Міністерства внутрішніх справ на його користь у відшкодування моральної шкоди 240 000 грн.

Міністерство внутрішніх справ подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що є неналежним відповідачем у справі, матеріали справи не містять доказів наявності моральних страждань у позивача, отримання позивачем одноразової грошової допомоги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог,заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем факту протиправних дій або бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України чи Управління поліції охорони в Запорізькій області, та наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діями завдавача шкоди та вини відповідача в її завданні.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та на день звільнення займав посаду поліцейського Мелітопольського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Запорізькій області та мав спеціальне звання - старший сержант поліції, що підтверджується копією витягу по особовому складу від 30.09.2016 №222 о/с (а.с.33).

Відповідно до копії акту №19 про нещасний випадок (у тому числі поранення) встановлено, що 28.04.2010 року, близько 12 години 10 хвилин, в боксі ПТО м.Мелітополя по вул. О. Невського, 14 УДСО при ГУМВС України в Запорізькій області, з міліціонером-водієм спеціального підрозділу групи затримання роти міліції Мелітопольського МВДСО УДСО при ГУМВС України в Запорізькій області, старшиною міліції ОСОБА_3 стався нещасний випадок, в результаті якого ОСОБА_3 отримав ушкодження: важка контузія, проподне поранення роговиці ока з ущемленням радужки. Травматична катаракта правого ока, нещасний випадок стався в період проходження служби при виконанні службових обов'язків (а.с.21-22).

Після проведення розслідування нещасного випадку комісія дійшла до висновку, що нещасний випадок є таким, що стався в період проходження служби при виконанні службових обов'язків, про що свідчить акт № 19 розслідування нещасного випадку (а.с.23).

Військово-лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по Запорізькій області» було здійснено медичний огляд ОСОБА_3 та встановлений діагноз про причинний зв'язок захворювання: посттравматичний зрощений рубець рогівки правого ока, артифакія, деструкція склистого тіла правого ока, посттравматичний мідріаз правого ока (наслідок травми 28.04.2010 року) - травма пов'язана з виконанням службових обов'язків. Щодо захворювань: сечокам'яна хвороба, з нападом лівобічної ниркової коліки в 10.2014 року, стентування лівої нирки 20.10.2014 року, конкременти лівої нирки, мікронефролітіаз. Хронічний калькульозний піелонефріт, стадії ремісії ХНН 0 ст., хронічний простатит, стадія ремісії. Дегенеративно - дистрофічний процес хребта на поперековому рівні (остеохондроз, спондилоартроз 1-2 ст. в сегментах Л1-З1, більш виражені в сегментах Л4-Л5, Л5-З1, протрузія в сегменті Л4-Л5 до 2,5 мм.), вертеброгенна, люмбоішалгія зліва, радикулопатія Л5 зліва, стадія стійкої ремісії. Дегенеративно-дистрофічний процес хребта на шийному рівні (остеохондроз в сегментах С3,С4,С6 нестабільність в сегменті С6, вертеброегнна радикулопатія С7-С8 зліва, стадія ремісії. Синдром церебральної ангіодистонії, переважне в ВББ на фоні судинної мальформації (звитість правої ЗСА обох ВСА, лівої ХА). Хронічний тонзиліт, компенсована форма, стадія ремісії. Ожиріння 1 ст. аліментарно-конституціного ґенеза - захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Аномалія розвитку сечостатевої системи, подвоєння лівої нирки, ХНН 0 ст. - захворювання не пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.27).

28.09.2016 позивачу було встановлено 3 групу інвалідності зі стійкою 30% втратою працездатності (а.с.20, 28).

30.09.2016 старшого сержанта поліції ОСОБА_3 було звільнено зі служби поліції через хворобу, на підставі п.2 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», що підтверджується копією наказу (витягу) № 222 о/с від 30.09.2016 року (а.с.33).

Позивачем вимоги заявлені на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України.

Із матеріалів справи вбачається, що отримана позивачем в результаті нещасного випадку травма сталася 28.04.2010 року. Втрата працездатності була встановлена позивачу у 2016 році.

Стаття 56 Конституції України проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За приписами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За приписами п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди.

Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховним судом України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) слід звернути увагу на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Обов'язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

При відсутності хоча б однієї з вказаних умов на відповідача не може бути покладено зобов'язання по відшкодуванню шкоди.

Отже, наявність шкоди ще не породжує обов'язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб'єкта такої відповідальності.

Відповідно до ст.57 ЦПК України в редакції на час ухвалення оскаржуваного рішення суду доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ч. 1 ст. 77 ЦПК України в редакції на час ухвалення оскаржуваного рішення суду належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України в редакції на час ухвалення оскаржуваного рішення суду передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Аналогічні норми містять ст.ст. 76, 77, 81 ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем належними та допустимими доказами факту протиправних дій або бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України чи Управління поліції охорони в Запорізькій області, наявності причинний зв'язок між шкодою і протиправним діями завдавача шкоди та вини відповідача в її завданні.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що зміст, коло суб'єктів і розмір відшкодування страхування у разі каліцтва, заподіяного працівникові міліції при виконанні службових обов'язків, а також інвалідності, що настала у період проходження служби або не пізніш як через 3 місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце у період проходження служби у зв'язку з особливістю об'єкта посягання були врегульовані ст. 23 Закону України «Про міліцію» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), цими спеціальними нормами відшкодування моральної шкоди не передбачалось.

За приписами ст. 23 Закону України «Про міліцію» та постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 707 у разі інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ залежно від ступеня втрати працездатності працівнику міліції виплачується одноразова грошова допомога.

Представником МВС України зазначено та не заперечувалось позивачем, що така допомога була отримана ОСОБА_3

Приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 січня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 10 серпня 2018 року.

Головуючий

Судді: