Справа № 569/6510/18
Рiвненський мiський суд Рівненської області
в особi головуючої суддi Панас О.В.,
з участю: секретаря судового засідання Корнійчук А.В.,
pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в мiстi Рiвне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу " Житлово-будівельного кооперативу "Рівненська брама" про визнання майнових прав, -
ОСОБА_2 звернулась до Рівненського міського суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельний кооператив «Рівненська брама» про визнання майнових прав, в якому просить суд визнати її майнове право на квартиру, будівельний номер АДРЕСА_1.
Представник позивача ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3 подала суду письмову заяву, в якій позов підтримали та просять позов задовольнити у повному обсязі. Розгляд справи провести у її відсутність та відсутність позивача на підставі наявних у справі доказів.
Представник ОК «ЖБК «Рівненська брама» в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином. Повідомлення про причини неявки представника від відповідача не надійшло. Письмового відзиву проти позову відповідач не подав.
Дослiдивши письмовi докази по справi, суд прийшов до висновку, що позов пiдлягає задоволенню повнiстю, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.
Судом встановлено, що 05.03.2016 року між Обслуговуючим кооперативом "Житлово-Будівельний кооператив "Рівненська брама" в особі голови кооперативу ОСОБА_4, що діяв на підставі Статуту кооперативу, з однієї сторонни та асоційованим членом кооперативу ОСОБА_2 з другої сторони, було укладено Договір пайової участі в будівництві № 9/3.
Відповідно до п.1.1. Договору, Позивач вступає, а Відповідач приймає Позивача в асоційовані члени Кооперативу, та пайову участь по будівництву кварталу житлової та громадської забудови на АДРЕСА_1 (далі Об'єкт).
Позивач зобов'язувалася взяти пайову участь в будівництві Об'єкту та реалізації статутної мети і завдань кооперативу з метою отримання у власність квартири, будівельний номер 9 (дев'ять) загальною проектною площею 59,56 м. кв., на 2 (другому) поверсі в 3 (третій) секції Об'єкту.
Відповідно до п.2.1. Договору, загальний розмір пайового внеску Позивача на день укладання договору становив 572 014 (п'ятсот сімдесят дві тисячі чотирнадцять) гривень 00 коп., що еквівалентно 21 029 (двадцять одна тисяча двадцять дев'ять ) доларів 93 центи США, згідно з курсом продажу долара США в АТ «Укргазбанк», на день укладення договору з розрахунку 9 604 (дев'ять тисяч шістсот чотири) грн. 00 коп., за 1 квадратний метр, загальної площі Квартири, що еквівалентно 353 (триста п'ятдесят три) долари 09 щ. США, без внутрішніх оздоблювальних робіт.
Позивачем, свої зобов'язання за Договором пайової участі в будівництві № 9/3 від 05.03.2016 року, виконано в повному обсязі, і сплачено 572 014 (п'ятсот сімдесят дві тисячі чотирнадцять) гривень 00 коп., що підтверджується Додатком №1 до Договору пайової участі в будівництві № 9/3 від 05.03.2016 року, Квитанціями до прибуткового касового ордера №1 від 05.03.2016р., № 1 від 07.03.2016р, № 1 від 08.03.2016р., № 1 від 09.03.2016р.
Відповідно до п. 3.4. Договору Відповідач зобов'язувався здати Об'єкт в експлуатацію у термін до 30 липня 2016 року.
Натомість OK «ЖБК «Рівненська Брама» (Відповідач) станом на дату подання позовної заяви, право власності на Об'єкт нерухомості, а саме квартиру АДРЕСА_1, що є предметом вище вказаного Договору, Позивачу не передав, у встановлений Договором строк здачу Об'єкту в експлуатацію не здійснив, чим унеможливив набуття у власність та користування Позивачем нерухомим майном.
Підписання вище зазначеного Договору було спрямовано Позивачем на набуття ним речових прав на нерухоме майно. Отже з укладенням Договору пайової участі № 9/3 від 05.03.2016 року , про участь у будівництві кварталу житлової та громадської забудови на АДРЕСА_1, ОСОБА_2 набула майнове право вимоги оформлення права власності на квартиру та обов'язок сплати вартості вказаної квартири, а у Відповідача виникло майнове право на отримання вартості квартири та обов'язок оформлення права власності на вказану квартиру за Позивачем.
Судом також встановлено, що станом на день звернення до суду Об'єкт не зданий в експлуатацію, будь-яких дій для здачі в експлуатацію будинку, де знаходиться квартира, відповідач не здійснює, чим порушує встановлені статтею 526 ЦК України загальні вимоги виконання зобовязання: зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно частин першої та другої статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 629 ЦК Українидоговір є обов'язковим для виконання сторонами, а порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (стаття 610 ЦК України).
Як встановлено судом, відповідач, всупереч вимогам умов укладеного договору та цивільного законодавства України, не виконав взяті на себе зобов'язання, чим порушив законні права та інтереси позивача, який з незалежних від нього причин не може зареєструвати за собою право власності на належну квартиру, а тому не може володіти, користуватися та розпоряджатися придбаним майном.
Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим обєктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.
Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.
Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (частина друга стаття 3 Закону).
Майнові права на нерухомість, що є об'єктом будівництва (інвестування), не вважаються речовими правами на чуже майно, тому що об'єктом цих прав є не чуже майно, а також не вважаються правом власності.
Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.
Виходячи з приписів статті 190 ЦК України, частини другої статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та умов укладеного між сторонами договору, суд визнає позивача таким, що набув майнових прав на квартиру, оскільки в повному обсязі виконав умови договору пайової участі в будівництві № 9/3 від 05.03.2016 року, повністю сплативши вартість об'єкта будівництва - квартири, тобто вчинив дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об'єкт . Згідно статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і, відповідно, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності у особи суб'єктивного цивільного права, зокрема, на майно, на частину в загальному майні, яке безпосередньо не спричиняє шкоду суб'єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб'єктивного права.
Як слідує з наданих позивачем письмових доказів, 18 червня 2015 року між Дочірнім Підприємством «Градобуд - Рівне» (ІК ЮО 38655853), в особі директора ОСОБА_6 з однієї сторони та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-Будівельний Кооператив «Рівненська Брама» (ІК ЮО 39839768), в особі голови кооперативу ОСОБА_4 було укладено договір уступки вимоги (цесії), за яким ОК «ЖБК «Рівненська Брама» набула права та обов'язки Інвестора в повному обсязі, що відносяться до будівництва Кварталу житлової та громадської забудови на АДРЕСА_1. На цій підставі ОК «ЖБК «Рівненська Брама», в особі голови кооперативу ОСОБА_4, що діяв і діє на підставі Статуту Кооперативу, з 2015 по 2017 роки заключав договори пайової участі у будівництві Кварталу житлової та громадської забудови на АДРЕСА_1. Відповідно до даних договорів Пайовики вступали в Кооператив та здійснюючи 100% оплату за майнові права які в майбутньому є оплатою за квартиру, ставали асоційованими членами Кооперативу. Кооператив в особі засновників та членів - ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, зобов'язувалися в терміни та на умовах передбачених у договорі побудувати і здати в експлуатацію Об'єкт будівництва Кварталу житлової та громадської забудови на АДРЕСА_1. В свою чергу 06.11.2017 року ОСОБА_6, звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом про визнання недійсним договору цесії.
14.11.2017 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області постановлено Ухвалу якою, позовну заяву ОСОБА_7 вважають неподаною, та повернуто, у зв'язку з тим, що 13.11.2017 року ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою про повернення позовної з додатками, (справа № 2/686/5873/17). У зв'язку з цим, та з метою захисту своїх прав та законних інтересів у договірних правовідносинах ОСОБА_2, звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом про визнання майнових прав, оскільки б розірвання договору Цесії від 18.06.2015 року призвело би до визнання недійсним Договору пайової участі в будівництві № 9/3 від 05.03.2016 року укладеного між ОСОБА_2 та ОК «ЖБК «Рівненська Брама».
Оскільки повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви, а тому, ОСОБА_6, та ОСОБА_7 знову можуть подати позовну заяву про розірвання договору вимоги (цесії) від 18.06.2015 року.
Суд визнає, що у випадку можливого задоволення позовних вимог ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про визнання недійсним договору уступки (цесії), таке рішення мало би негативні наслідки для кожного із пайовиків, у тому числі і для позивача ОСОБА_2 , оскільки однією із сторін у договорах пайової участі у будівництві є ОК «ЖБК «Рівненська Брама», який придбав інвестиційні права у дочірнього підприємства «Градобуд-Рівне» саме за оскаржуваним ОСОБА_7 та ОСОБА_6 договором уступки права вимоги (цесії).
Наслідки визнання правочину недійсним (в даному випадку договору уступки (цесії) від 18 червня 2015 року) визначені статтею 216 ЦК України, зокрема, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
За наведеного, під невизнанням майнових прав за ОСОБА_2 на квартиру слід розуміти заперечення засновником ОК «ЖБК «Рівненська Брама» і учасником дочірнього підприємства «Градобуд-Рівне» ОСОБА_7, а також учасником дочірнього підприємства «Градобуд-Рівне» ОСОБА_6 дійсності та належності ОК «ЖБК «Рівненська Брама» інвестиційних прав щодо будівництва кварталу житлової та громадської забудови на АДРЕСА_1 (І черга), що відповідно створює невпевненість для ОСОБА_2 у дійсності її майнового права на квартиру.
Таким чином, вищевказані позови до Хмельницького міськрайонного суду про визнання недійсним договору уступки (цесії) свідчать про невизнання засновником ОК «ЖБК «Рівненська Брама» і учасниками дочірнього підприємства «Градобуд-Рівне» наявності у ОК «ЖБК «Рівненська Брама» інвестиційних прав щодо будівництва кварталу житлової та громадської забудови на АДРЕСА_1 за Договором уступки (цесії) від 18 червня 2015 року, який був укладений між дочірнім підприємством «Градобуд-Рівне» та ОК «ЖБК «Рівненська Брама», що може мати наслідком невизнання права ОК «ЖБК «Рівненська Брама» на укладення договорів пайової участі в
будівництві з будь-якими особами, у тому числі, і на укладення договору пайової участі в будівництві № 9/3 від 05.03.2016 року з ОСОБА_2.
Відповідно до вимог частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Враховуючи вимоги частини першої статті 8 ЦК України щодо застосування аналогії закону, суд визнає, що майнові права підлягають такому ж захисту, що і права власності.
За встановлених по справі обставин, суд приходить до висновку про те, що існують реальні підстави передбачати можливість порушення майнового права ОСОБА_2 іншими особами, оскільки визнання недійсним договору уступки (цесії) матиме наслідком застосування положень статті 216 ЦК України, а тому наявні підстави для застосування положень частини 2 статті 386 ЦК України з метою унеможливлення вчинення дій зі сторони відповідача чи інших осіб, направлених на порушення чи позбавлення відповідних прав ОСОБА_9.
При цьому суд визнає, що обраний позивачем спосіб захисту порушених та невизнаних цивільних прав та інтересів відповідає положенням статей 15,16 ЦК України та не є зловживанням правом у будь-якому вигляді.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273, 280-282, 284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельного кооперативу "Рівненська брама" про визнання майнових прав, задовольнити.
Визнати майнове право за ОСОБА_2 на квартиру будівельний АДРЕСА_1.
Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельний кооператив «Рівненська брама» на користь ОСОБА_2 понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 704 (сімсот чотири ) грн. 80 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач: ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_2, паспорт серії НОМЕР_2 виданий 29.09.2011 року Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.
Суддя: О.В.Панас