Номер провадження: 22-ц/785/4842/18
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Калараш А.А.

за участю секретаря: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявоюпредставника ОСОБА_2 про закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Калашнікової О.І. 27 березня 2018 року о 10 год. 39 хв. у м. Одеса, -

встановила:

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2017 року було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - платежів за комунальні послуги за приміщення, що належить сторонам на праві спільної часткової власності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 11 грудня 2003 року, укладеного між Фірмою «Ветеран 3С-91» у вигляді ТОВ і ОСОБА_3 та ОСОБА_2, на праві спільної часткової власності належить нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1. За умовами Договору, ОСОБА_2 є власником 3/5 частин нежитлового приміщення, а ОСОБА_3 - є власником 2/5 частин приміщення.

Позивач сплачує відповідні комунальні платежі, а відповідач ухиляється від компенсації 3/5 суми спалених комунальних платежів, у зв'язку із чим ОСОБА_3 змушений був звернутися із вказаним позовом до суду.

14 березня 2018 року представник ОСОБА_2 надав клопотання про закриття провадження по даній справі з тих підстав, що спір підлягає вирішенню за нормами господарського судочинства.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27 березня 2018 року заявупредставника ОСОБА_2 було задоволено, провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - закрито (а.с. 135-136).

В апеляційній скарзі апелянт - представник ОСОБА_3, просить ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а. с. 140-147).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.п. 1, 3 ч.1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Як вачається з матеріалів справи, у судовому засіданні до початку розгляду справи по суті, представник відповідача надав клопотання про закриття провадження по справі з тих підстав, що спір підлягає вирішенню за нормами господарського судочинства, тому як сторони по справі є Фізичними особами-підприємцями, приміщення по АДРЕСА_1, що належить сторонам на праві спільної часткової власності, використовується для здійснення господарської діяльності, договори на постачання комунальних послуг до цього приміщення позивач укладав як фізична особа-підприємець.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 128 Господарського кодексу України, громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Саме у господарських відносинах фізичні особи-підприємці приймають участь перш за все як підприємці, а не як фізичні особи, та лише на підставі їх реєстрації і внесення відомостей про них до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців.

Фізична особа-підприємець в цивільно-господарських відносинах є різностороннім учасником. Принципи здійснення ним підприємницької діяльності роблять його подібним до юридичних осіб, тоді як в приватних відносинах, незважаючи на будь-які зміни в його статусі, він залишається бути громадянином - фізичною особою.

На підставі правової норми, встановленої статтею 51 Цивільного кодексу України, до фізичних-осіб підприємців слід застосовувати норми спеціального (господарського) законодавства, якщо предметом регулювання безпосередньо є їх підприємницька діяльність.

Сторони по справі - ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстровані як фізичні особи-підприємці відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно ст. 325 ЦК України, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

При цьому, власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом ( ч. 1 ст. 320 ЦК).

Згідно ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання ( підприємцями).

Між тим, суб'єктами господарювання визнаються, зокрема, громадяни України, іноземці та особи без громадянства , які зареєстровані відповідно до закону як підприємці, та здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'зків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством (ст.55 ГК України).

Враховуючи наведене, колегія суддів доходить до висновку, що чинне законодавство не виділяє такого суб'єкта права власності, як фізична особа-підприємець та не містить норм щодо права власності фізичної особи-підприємця. Законодавство лише встановлює, що фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Отже, суб'єктом права власності визнається саме фізична особа, яка може бути власником будь-якого майна, крім майна, що не може перебувати у власності фізичної особи. При цьому, правовий статус фізичної особи-підприємця не впливає на правовий режим майна, що перебуває у його власності.

Відповідно до п.14 Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 р. «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», спір фізичної особи, яка має статус

суб'єкта підприємницької діяльності, у цивільно-правових, житлових чи інших правовідносинах, що не мє ознак господарського та не пов'язаний з господарською діяльністю, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, оскільки між сторонами виник цивільно-правовий спір, не пов'язаний із здійсненням господарської діяльності, сторони діють як фізичні особи, а не як фізичні особи-підприємці, тому справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

При вказаних обставинах, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Київського районного суду м. Одеси від 27 березня 2018 рокупостановлена з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 27 березня 2018 року- скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості направити для продовження розгляду до Київського районного суду м. Одеси.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 07 серпня 2018 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

А.А. Калараш