Справа № 2-133/11
Провадження № 6/263/151/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2018 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Рудь Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку предявлення виконавчого листа до виконання,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя надійшла заява ПАТ «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документу виконавчого листа № 2-133, виданого Жовтневим районним судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості, видачу дублікату вказаного виконавчого листа та поновлення строку предявлення виконавчого листа до виконання.

На обґрунтування вимог заявник посилається на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 06 вересня 2011 року №2-133 з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 стягнуто заборгованість за кредитним договором на користь ПАТ «УкрСиббанк». Після набрання рішенням законної сили представником банку отримані виконавчі листи у справі та направлені до головного офісу банку, але у звязку із початком процедури ліквідації стягувача виконавчі листи були втрачені та до державної виконавчої служби не направлялися. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого у порядку, обсязі та на умовах, визначених таким договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Постановою Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 віднесено ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних. У звязку з чим АТ «Дельта Банк» пропущено строк для предявлення виконавчих листів до виконання. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 115, 116, 117, 190, 512, 514, 516, 517 ЦК України, заявник просить суд: замінити сторону (стягувача) у справі № 2-133 про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором; видати дублікати виконавчих листів № 2-133; поновити строк предявлення виконавчих листів № 2-133 до виконання.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 липня 2018 року вказану заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Представник заявника до судового засідання не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, заяву підтримав у повному обсязі.

Зацікавлені особи у судове засідання не зявилися з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Судом установлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 вересня 2011 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто солідарно із ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 19 жовтня 2007 року № 0 у розмірі 40361,84 дол. США,у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 06 вересня 2011 року 321752,48 грн., витрати зі сплати держмита 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення 120 грн.

Відповідно до відповіді Центрального ВДВС м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 01 лютого 2018 року виконавчий лист № 2-133 на примусовому виконанні у Центральному ВДВС м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області не перебуває.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець погоджується продати (відступити) права вимоги за кредитами та передати їх покупцеві, а покупець погоджується придбати права вимоги за кредитами та сплатити ціну купівлі. У додатку № 1 до вказаного договору міститься кредитний договір від 19 жовтня 2007 року № 0 та договори застави.

У матеріалах справи наявна розписка представника ПАТ «Дельта Банк» від 22 квітня 2013 року про отримання виконавчих листів № 2-133.

Рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 лютого 2017 року продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» на два роки до 04 жовтня 2019 року.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобовязанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобовязаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За положеннями ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обовязок щодо виконання рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обовязковими тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Зміст ст. 431 ЦПК України передбачає, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обовязковими тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Виконання судового рішення - це заключний етап юрисдикційної діяльності. Без належної реалізації цієї стадії юрисдикційної діяльності втрачається сенс попередньої діяльності суду та інших органів, які уповноважені на здійснення захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Виконанням судового рішення завершується процес захисту суб'єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та в порядку, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Обов'язковість рішень суду є також однією з основних засад судочинства в Україні (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Таким чином, після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, таке підлягає обов'язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником - вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України «Про виконавче провадження», шляхом ініціювання відкриття виконавчого провадження, тощо.

Крім того, забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

На підставі викладеного, враховуючи, що після набрання рішенням суду законної сили змінився стягувач, а сторона виконавчого провадження може бути замінена судом також до відкриття виконавчого провадження, з метою забезпечення виконання рішення суду та захисту прав ПАТ «Дельта Банк», необхідно дійти висновку про наявність підстав для задоволення заяви останнього про заміну сторони виконавчого провадження.

У той же час суд наголошує, що відсутність даних про відкриття виконавчого провадження не може бути підставою для відмови у заміні сторони виконавчого провадження, оскільки така заміна може бути проведена на будь-якій стадії процесу, у тому числі і виконання судового рішення.

Щодо вимоги заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку предявлення виконавчого листа до виконання суд враховує наступне.

З матеріалів справи вбачається, що представнику ПАТ «Дельта Банк» 22 квітня 2013 року видано 6 виконавчих листів (а. с. 133). 24 жовтня 2017 року та 10 січня 2018 року представником банку подано заяви про направлення на адресу банку виконавчих листів (а. с. 135, 140) та листом банк повідомлено, що 22 квітня 2013 року представнику банку видано 6т виконавчих листів, у звязку з чим повторна видача виконавчих листів не допускається (а. с. 142).

Як підставу для видачі дубліката виконавчого листа банк посилається на те, що внаслідок початку процедури ліквідації стягувача виконавчі листи були втрачені та до державної виконавчої служби на виконання не направлялися. З 03 березня 2015 року у ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації банку.

Як підставу для поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання банк наводить те, що втрачений значний проміжок часу у звязку із запровадженням процедури ліквідації та значної суми авансового внеску.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України обовязковість судового рішення є однією з основних засад судочинства.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 статті 431 ЦПК України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно пункту 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 03 жовтня 2017 року, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Поважність причин пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання повязана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з обєктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини.

Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (ст. ст. 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обовязок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Наведені банком обставини для видачі дубліката виконавчого листа не підтверджені жодними доказами (службовою перевіркою їх втрати, докази їх пересилання тощо), а саме по собі посилання на обставини втрати виконавчих листів не можуть бути розцінені судом як беззаперечна підстава для видачі його дубліката.

Зазначені заявником причини пропуску строку для предявлення виконавчого листа до виконання не можна визнати поважними, оскільки вони не свідчать про неможливість стягувача предявити виконавчий документ до виконання, а свідчать про те, що банк діяв необачливо та безвідповідально.

Звертаючись до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання, заявник посилався на те, що наслідком його пропуску є запровадження процедури ліквідації та значної суми внеску, однак такі обставини також не можуть свідчити про поважність причин пропуску строку.

За положеннями ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону України № 2677-VІ, який набрав чинності з 09 березня 2011 року, та чинний станом на день видачі виконавчого листа, виконавчі документи можуть бути предявлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 22 цього Закону строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

Таким чином, строк предявлення виконавчого листа до виконання за указаним рішенням суду, яке набрало законної сили 07 листопада 2011 року, закінчився 07 листопада 2012 року.

Отже стягувач звернувся з заявою про видачу дубліката виконавчого листа як після закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання, так і через значний проміжок часу, тому наведені заявником причини пропуску строку не можна визнати поважними.

Та обставина, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути предявлений до виконання, законодавець був обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися. Однак, законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути предявлений до виконання, таким чином забезпечуючи рівність сторін виконавчого провадження.

Суд розглянув позов банку, ухвалив судове рішення про задоволення позову банку, у визначені законом строки видав виконавчий лист, тобто здійснив всі визначені законом дії для захисту прав банку, а здійснювати контроль за виконанням судового рішення у даному випадку є обовязком банку, як зацікавленій особі.

Наявність норм Конституції України та положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про обовязковість виконання судового рішення не можуть бути єдиною достатньою підставою для поновлення пропущеного без поважних причин строку для предявлення виконавчого документа до виконання, оскільки вимагають добросовісної та законної поведінки кожного учасника судового процесу, у тому числі і стягувача на стадії виконання судового рішення.

Безпідставне поновлення строку є порушенням принципу правової визначеності.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. ст. 12, 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 431, 433, 442 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку предявлення виконавчого листа до виконання, - задовольнити частково.

Замінити стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 вересня 2011 року № 2-133 про стягнення із ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 19 жовтня 2007 року № 0, а саме: змінити стягувача у справі Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на Публічно акціонерне товариство «Дельта Банк».

В іншій частині вимог заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали суду, шляхом подачі її до суду апеляційної інстанції через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Суддя О.М. Музика