Ухвала

Іменем України

20 липня 2018 року

м. Київ

справа №1622/4156/2012

провадження №61-39709ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В. розглянув клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 17 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Автомобільна торгівельна біржа фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, про визнання права спільної сумісної власності на майно, поділ майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, визнання автомобіля «Хонда Аккорд» спільною сумісною власністю подружжя, визнання дій щодо усунення перешкод у користуванні квартирою неправомірними, встановлення порядку користування квартирою, зобов'язання не чинити перешкоди в користуванні квартирою.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26 березня 2012 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою ОСОБА_4

У травні 2012 року ОСОБА_4 подав до суду першої інстанції заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив розірвати шлюб, укладений з ОСОБА_5 та розподілити сумісне майно нажите на час шлюбу, виділивши йому вантажний автомобіль «Вольво» 40 000 грн, телевізор «Філіпс» - 6 000 грн., стягнути на його користь 68 000 грн за ? частину вартості автомобіля «Хонда Аккорд», а інше майно залишити ОСОБА_5

У травні 2012 р. ОСОБА_5 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4, в якій просила: розірвати шлюб, укладений з відповідачем, стягнути з нього аліменти на утримання повнолітньої та неповнолітньої дитини, витребувати у відповідача свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, поділити спільне майно подружжя. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 21 серпня 2012 року роз'єднано для розгляду в окремих провадженнях цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів з позовними вимогами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, визнання дій неправомірними та встановлення порядку користування майном, про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 12 листопада 2013 року роз'єднано для розгляду в окремих провадженнях позовні вимоги відносно усунення перешкод в користуванні квартирою, встановлення порядку користування квартирою, поділ майна подружжя у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, визнання дій неправомірними, встановлення порядку користування майном; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави у складі судді Материнко М. О. від 10 березня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Автомобільна торгівельна біржа фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, про визнання права спільної сумної власності на майно, набуте в шлюбі, поділ майна подружжя відмовлено.

У листопаді 2017 року ОСОБА_5 звернулася до Октябрського районного суду м. Полтави із заявою про залишення її зустрічної позовної заяви до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна подружжя від 11 травня 2012 року, в частині поділу майна подружжя без розгляду, посилаючись на те, що зустрічна позовна заява в частині поділу майна є перешкодою для розгляду її позову про поділ спільного майна подружжя, що на даний час знаходиться у провадженні цього ж суду.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2017 року у складі судді Материнко М. О. заяву ОСОБА_5 про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду задоволено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна подружжя від 11 травня 2012 року в частині поділу майна подружжя залишено без розгляду.

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 17 травня 2018 року у складі колегії суддів Чумак О. В., Дряниці Ю. В., Пилипчук Л. І. апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2017 року залишено без змін.

Виключено з мотивувальної частини ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2017 року посилання на статтю 220 ЦПК України.

До Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у липні 2018 року надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 на оскаржувані судові рішенняз пропуском строку, визначеного статтею 390 ЦПК України, на касаційне оскарження, оскільки згідно з штемпелем на конверті подана до Верховного Суду 02 липня 2018 року.

Згідно зі статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень посилаючись на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки судове рішення апеляційного суду отримано 04 червня 2018 року, що підтверджується підписом на заяві про отримання копії рішення.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущено з поважних причин, вважаю за можливе його поновити.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове судове рішення про відмову у задоволення заяви ОСОБА_5 про залишення її зустрічного позову без розгляду.

Перевіривши доводи касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

Суд першої інстанції залишаючи без розгляду зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна подружжя в частині поділу майна подружжя, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виключивши лише з мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції посилання на статтю 220 ЦПК України, вірно виходив із того, що 10 березня 2015 року Октябрським районним судом м. Полтави ухвалено рішення по суті позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права спільної сумної власності на майно, набуте в шлюбі, поділ майна подружжя, проте зустрічний позов ОСОБА_5 залишився не розглянутим.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідно до статті 11 ЦПК України 2004 року, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, у разі надходження до суду заяви позивача про залишення позову без розгляду указана вимога є безумовною та обов'язковою (імперативною) для суду, у провадженні якого знаходиться відповідна цивільна справа.

Судами встановлено, що ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 21 серпня 2012 року роз'єднано для розгляду в окремих провадженнях цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів з позовними вимогами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, визнання дій неправомірними та встановлення порядку користування майном, про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя.Справі присвоєно номер 1622/14602/2012.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави суду від 30 жовтня 2012 року роз'єднано для розгляду в окремих провадженнях цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу з позовними вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права спільної сумісної власності на майно, набутого в шлюбі, визнання дій неправомірними та встановлення порядку користування майном, поділ майна подружжя. Справі присвоєно номер 1622/14931/2012, провадження № 2/1622/6331/2012.

Таким чином, після ухвалення рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 березня 2015 року у цій цивільній справі № 1622/4156/2012 залишився не вирішеним зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 у частині поділу майна подружжя.

До суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо вказаних позовних вимог ОСОБА_5 не зверталася, натомість подала письмову заяву про залишення її зустрічного позову в цій частині без розгляду відповідно до пункту 5 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року.

Встановивши указані обставини, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшли вірного висновку про задоволення заяви ОСОБА_5 та залишення без розгляду її зустрічних позовних вимог у частині поділу майна подружжя на підставі пункту 5 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року.

Верховний суд погоджується з висновком апеляційного суду про те, що ОСОБА_5 не зверталась до районного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо зустрічного позову, тому апеляційний суд вірно виключив з мотивувальної частини вказаної ухвали суду посилання на статтю 220 ЦПК України 2004 року.

Доводи касаційної скарги про те, що заяву про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду ОСОБА_5 подала після ухвалення судового рішення, що не відповідає вимогам закону, є безпідставними, не впливають на законність судових рішень, так як така заява подана в районному суді, а в силу принципу диспозитивності суд задовольнив заяву ОСОБА_5

Інші доводи касаційної скарги є безпідставними, спростовуються сукупністю досліджених при розгляді справи доказів, висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із висновком суду щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (стаття 400 ЦПК України).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга, подана на ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, є необґрунтованою. Правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 390 ЦПК України, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2017 року та постанови Апеляційного суду Полтавської області від 17 травня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Автомобільна торгівельна біржа фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, про визнання права спільної сумісної власності на майно, поділ майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 17 травня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю.В.Черняк