АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/7270/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1297/18Головуючий у 1-й інстанції Кулешова Л. В. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І. при секретарі: Радько О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 березня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4,про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що вона з 06 вересня 1997 року до 25 червня 2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4, яка навчається на денному відділенні медичного коледжу ВДНЗУ "УМСА" на фармацевтичному відділенні на платній основі та не має можливості самостійно отримувати заробіток. Також зазначала, що оплата за навчання доньки складає 10 281 грн. щорічно, яку вона, позивач, здійснює самостійно, окрім того, несе витрати на проїзд дитини, харчування, придбання одягу, підручників.

Посилаючись на те, що самостійно утримувати доньку не має змоги, позивач просила стягнути з ОСОБА_2на її користь аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн., або не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з дати подання позову та до дати закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_4 двадцятитрирічного віку, в залежності від того, яка з цих обставин настане першою. Також просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на оплату навчання дитини - ОСОБА_4, яка продовжує навчання в медичному коледжі ВДНЗУ "УМСА" в розмірі 1/2 частини витрат на навчання згідно з договором про надання освітніх послуг до закінчення навчання.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17 лютого 2017 року позовну заяву ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на період її навчання у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 07 вересня 2016 року по 30 червня 2018 року. В задоволенні решти вимог відмовлено за безпідставністю /т. 1, а. с. 59-60/.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 13 червня 2017 року скасовано заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 лютого 2017 року, справу призначено до розгляду в загальному порядку /т. 1, а. с. 131/.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 березня 2018 року позовну заяву ОСОБА_3 - задоволено частково.

Стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на період її навчання у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 07 вересня 2016 року до 30 червня 2018 року. В задоволенні решти вимог - відмовлено за безпідставністю. Вирішено питання судових витрат. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 березня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Судом першої інстанції встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 /т.1, а. с. 5/. Повнолітня ОСОБА_2 проживає разом зі своєю матір'ю - ОСОБА_3, що підтверджується довідкою №892 КП «Житлово-експлуатаційна органі-зація №2» Полтавської міської ради від 03 лютого 2017 року /т. 1, а. с. 54/.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи довідок вищого державного навчального закладу України "Українська медична стоматологічна академія" №16/371 від 05 вересня 2016 року та №17/29 від 20 січня 2017 року, а також договору №25/26-2006-ф про навчання від 12 серпня 2016 року, ОСОБА_4 є студентом першого курсу денної форми навчання фармацевтичного відділення медичного коледжу ВДНЗУ "Українська медична стоматоло-гічна академія", контрактна форма; стипендію не отримує, строк навчання до 30 червня 2018 року /т. 1, а. с. 8-9, 55/.

Також вбачається, що загальна вартість освітньої послуги за договором про навчання №25/26-2016-ф від 12 серпня 2016 року становить 20 562 грн. /т. 1, а. с. 10/. Згідно з розрахунком заборгованості по виконавчому провадженню ВП №7316265 заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 станом на 20 квітня 2016 року становить 3 026 грн. 43 коп. /т. 1; а. с. 74-75/.

Згідно з розрахунком станом на 01 лютого 2017 року заборгованість по аліментам становить 9 208 грн. 51 коп. /т. 1; а. с. 76/.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 та стягуючи аліменти на період навчання ОСОБА_4 у розмірі 400 грн. щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має змогу надавати утримання повнолітній дочці, яка продовжує навчання та потребує допомоги батька.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За нормами статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України (у редакції Закону України від 26 січня 2016 року № 936-VIII, яка була чинною на момент виникнення між сторонами спірних правовідносин), при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов'язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, дійшов правильного висновку про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу доньці, яка продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує такої допомогу (кошти на проїзд до навчального закладу, харчування, купівлю одягу та приладдя для навчання, тощо), тому з нього на користь позивача слід стягнути аліменти у розмірі 400 грн. щомісячно на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання починаючи з дати звернення позивача з даним позовом до дати закінчення навчання - 30 червня 2018 року.

При цьому обґрунтованим є висновок суду, що необхідність утримувати іншу неповнолітню дитину не виключає обов'язку відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка навчається на денному відділенні медичного коледжу ВДНЗУ "УМСА" на платній основі та не має можливості самостійно отримувати заробіток, узв'язку з чим потребує матеріальної допомоги.

При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання, у сумі 400 грн. щомісячно, судом першої інстанції обґрунтовано враховано як наявність на утриманні відповідача неповнолітнього сина, так і обов'язок та можливість надання відповідачем такої допомоги повнолітній дочці, що продовжує навчання, у визна-ченому розмірі, що не є непомірним для відповідача, який є особою працездатного віку, докази на підтвердження неможливості працювати за станом здоров'я - у справі відсутні.

Вірним також є висновок суду, що посилання відповідача на значну заборгованість по сплаті аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 за час, коли вона була неповнолітньою, свідчить про неналежне виконання відповідачем свого обов'язку щодо матеріального забезпечення дитини та не є підставою для звільнення останнього від зобов'язань надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує такої допомоги.

В свою чергу доводи апелянта стосовно неспроможності надавати матеріальну допомогу, належними доказами по справі не підтверджуються та не дають підстав вважати, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання у розмірі, визначеному місцевим судом.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування - не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: /підпис/ Бондаревська С.М. Судді: /підписи/ Дряниця Ю.В. Пилипчук Л.І.

З оригіналом згідно:

Суддя: Бондаревська С.М.