Головуючий суду 1 інстанції - Ткач О.В.
Доповідач -Орлов І.В.
Справа № 431/225/18
Провадження № 22ц/782/628/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2018 року місто Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Орлова І.В., суддів: Авалян Н.М., Лозко Ю.П.,

учасники справи:

позивач: Комунальне підприємство «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального

житлового будівництва на селі»

відповідачі: 1) ОСОБА_3

2) ОСОБА_4

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 05 червня 2018 року (суддя Ткач О.В., дата складання повного тексту рішення - 11 червня 2018 року) у цивільній справі № 431/225/18 за позовом Комунального підприємства «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

11 січня 2018 року керівник Комунального підприємства «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (далі КП «Фонд ІЖБ») звернувся до суду з позовом у якому просив розірвати укладений 23 липня 2010 року Кредитний договір № 0171/2010; стягнути у солідарному порядку з позичальника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_4 заборгованість, що виникла у зв'язку з неналежним виконанням умов Кредитного договору від 23 липня 2010 року. Станом на 20 грудня 2017 року загальна сума заборгованості становила 15.087,23 гривень і складалася з заборгованості по кредиту - 10.065,87 гривень, 5% за користування кредитом - 3.138,35 гривень, 3% за видачу та управління кредитом - 1.883,01 гривень (а. с. 4-6; 14).

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 05 червня 2018 року позов задоволено частково. Судовим рішенням розірвано укладений між ОСОБА_3 та КП «Фонд ІБЖ» Кредитний договір № 0171/2010 від 23 липня 2010 року. З ОСОБА_3 на користь КП «Фонд ІБЖ» стягнуто заборгованість у розмірі 15.087,23 гривень. У позові до поручителя ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у зв'язку із спливом строку позовної давності.

За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції помилково не застосував позовну давність, оскільки неправильно визначився з початком її перебігу. Оскільки позов пред'явлено у грудні 2017 року, то у межах трирічного строку загальної позовної давності та згідно з Графіком повернення кредиту і сплати відсотків, з ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню лише заборгованість, що виникла за період з січня по липень 2015 року в загальній сумі 2.339,92 гривень.

Відзив на апеляційну скаргу позивач суду не надав.

За правилами частини 13 статті 7, частини 1 статті 369 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України апеляційний розгляд здійснено у порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, с уд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення місцевого суду від 05 червня 2018 року стосовно задоволення вимоги позивача про розірвання Кредитного договору від 23 липня 2010 року, а також про відмову у стягненні заборгованості з поручителя ОСОБА_4 сторони не оскаржували. Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України у зазначених частинах рішення Старобільського районного суду в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши доповідь судді Орлова І.В., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 23 липня 2010 року між КП «Фонд ІЖБ» та ОСОБА_3, як позичальником, укладено Кредитний договір № 0171/2010 на встановлення автономного опалення (реконструкцію систем теплопостачання, застосування технології енергозбереження).

За умовами цього договору відповідачу надано кредит у розмірі 15.000,00 гривень із платою за користування у розмірі 5 % річних, платою за надання та управління кредитом у розмірі 3% річних, з кінцевим строком повернення - 23 липня 2015 року (пункти 1.1; 2.6; 2.7; 8.1 Договору). Сторони визначили (пункт 2.4. Договору), що позичальник зобов'язується здійснювати погашення кредиту рівними частинами щоквартально згідно графіку по 750,00 гривень та одночасно до 23 числа першого місяця поточного кварталу вносити плату за користування кредитом, надання та управління кредитом. Згідно з пунктом 7.2. Договору, за прострочення платежу за кредитним договором позичальнику може нараховуватися пеня (за кожен день прострочення) з розрахунку подвійної річної облікової ставки Національного банку України, що діяла на день виникнення боргу (а. с. 11-12).

ОСОБА_3 отримав від КП «Фонд ІЖБ» 15.000,00 гривень. Останній платіж відповідач здійснив 27 вересня 2011 року, заборгованість почала обліковуватися позивачем з 23 квітня 2012 року. Всього у період дії договору ОСОБА_3 сплатив 6.250,00 гривень (а. с. 15-18).

Станом на 20 грудня 2017 року за Кредитним договором № 0171/2010 загальна сума заборгованості становила 15.087,23 гривень, у тому числі: заборгованість за кредитом - 10.065,87 гривень; заборгованість за користування кредитом - 3.138,35 гривень; заборгованість за видачу та управління кредитом - 1.883,01 гривень, що підтверджується Розрахунком боргу (а. с. 14).

12 березня 2018 року ОСОБА_3 надав суду першої інстанції письмову заяву про застосування позовної давності (а.с.36, 39).

Доводи ОСОБА_3 про сплив позовної давності суд першої інстанції визнав необґрунтованими, зазначивши, що оскільки Кредитний договір діяв до 23 липня 2015 року, то з цієї дати починається перебіг позовної давності за вимогами КП «Фонд ІЖБ».

Апеляційний суд з таким висновком не погоджується з огляду на таке.

Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними. Відповідно до частини 1 статті 14 Цивільного кодексу (ЦК) України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

За правилами частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність (стаття 257 ЦК України) за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу (Постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 6 квітня 2016 року у справі № 6-2520цс15).

Сторони Кредитного договору № 0171/2010 встановили як строк дії цього договору (з 23 липня 2010 року до 23 липня 2015 року), так і зобов'язання позичальника ОСОБА_3 здійснювати погашення кредиту рівними частинами щоквартально згідно графіку по 750,00 гривень та одночасно до 23 числа першого місяця поточного кварталу вносити плату за користування кредитом, надання та управління кредитом.

Оскільки умовами Кредитного договору № 0171/2010 були передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізували обов'язок ОСОБА_3 повернути весь борг частинами та встановлювали самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право КП «Фонд ІЖБ» було порушене з моменту недотримання відповідачем строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права про позовну давність.

Оскільки позов пред'явлено 11 січня 2018 року, то з ОСОБА_3 на користь КП «Фонд ІЖБ» підлягає стягненню заборгованість у межах трирічного строку позовної давності (перебіг якої розпочався з 11 січня 2015 року), а саме - за період з 23 січня 2015 року (визначена Кредитним Договором та Графіком дата погашення чергового щоквартального платежу) по 23 липня 2015 року (дата закінчення строку дії Кредитного договору) в сумі 2.339, 92 гривень, у тому числі: заборгованість по кредиту - 2.250,00 гривень, 5% за користування кредитом - 56,20 гривень, 3% за видачу та управління кредитом - 33,72 гривень.

Заборгованості за Кредитним договором № 0171/2010 від 23 липня 2010 року, яка виникла за період з 23 квітня 2012 року по 11 січня 2015 року у розмірі 12.747,31 гривень стягненню з ОСОБА_3 на користь КП «Фонд ІЖБ» не підлягає за пропуском строку позовної давності.

Отже, рішення Старобільського районного суду Луганської області від 05 червня 2018 року в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_3 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення.

При ухваленні нового рішення апеляційний суд змінює розподіл судових витрат за правилами статті 141 ЦПК України.

Пропорційно розміру задоволених позовних вимог з КП «Фонд ІЖБ» на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 622,59 гривень, виходячи з наступного розрахунку:

1.762,00 (сплачений позивачем судовий збір при подачі позову) х 15,5 % (розмір задоволених вимог) = 273,11 гривень - підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь позивача; 1060,00 (сплачений відповідачем судовий збір за подання апеляційної скарги) х 84,5% (розмір задоволених вимог за результатами розгляду апеляційної скарги) = 895,70 гривень - відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги на користь відповідача ОСОБА_3; остаточний взаємозалік : 895, 70 гривень - 273,11 гривень = 622,59 гривень підлягають стягненню з позивача на користь відповідача ОСОБА_3.

Керуючись пунктом 2 частини 1 статті 374, статтями 381, 382, 384, частиною 1 статті 389, частиною 1 статті 390, статтею 391 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 05 червня 2017 року в частині стягнення заборгованості та судових витрат з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків платника - НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (92603, Луганська область, місто Сватове, вулиця Садова, будинок 74А; ) заборгованість за Кредитним договором № 0171/2010 від 23 липня 2010 року за період з 23 січня 2015 року по 23 липня 2015 року у розмірі 2.339 (дві тисячі триста тридцять дев'ять) гривень 92 копійки, у тому числі: заборгованість по кредиту - 2.250,00 гривень, 5% за користування кредитом - 56,20 гривень, 3% за видачу та управління кредитом - 33,72 гривень.

У стягненні з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» заборгованості за Кредитним договором № 0171/2010 від 23 липня 2010 року за період з 23 квітня 2012 року по 11 січня 2015 року у розмірі 12.747 (дванадцять тисяч сімсот сорок сім) гривень 31 копійка - відмовити за пропуском строку позовної давності.

Стягнути з Комунального підприємства «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» на користь ОСОБА_3 у відшкодування судових витрат 622 (шістсот двадцять дві) гривні 59 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає. Повний текст постанови складено 08 серпня 2018 року.

Головуючий: Орлов І.В.

Судді: Авалян Н.М.

Лозко Ю.П.