Ухвала

12 липня 2018 року

м. Київ

справа № 486/124/17

провадження № 61-38633ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», поданою його представником Литвиненко Оленою Леонідівною, на постанову апеляційного суду Миколаївської області від 16 травня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2018 року подана касаційна скарга Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на постанову апеляційного суду Миколаївської області від 16 травня 2018 року.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

У лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_2, у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 47 662,81 гривень.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 січня 2018 року позовні вимоги задоволено. Стягнено з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 47 662,81 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом - 4 288,80 гривень, заборгованості за процентами - 37 294,61 гривень, заборгованості за пенею і комісією - 3 333,55 гривень, штрафів у розмірі 500 гривень і 2 245,85 гривень (фіксована і процентна складова відповідно). Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою апеляційного суду Миколаївської області від 16 травня 2018 року рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 січня 2018 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції керувався статтями 256, 261, 267, 526, 530 ЦК України, зазначаючи, що банк пропустив трирічний строк звернення до суду з вимогами до позичальника про погашення кредитної заборгованості, а обставин, які б належним чином підтверджували переривання перебігу цього строку, судом не встановлено.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини дев'ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року становить 1 762 гривні.

У даній справі ціна позову становить 47 662,81 гривень, яка станом на 1 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762*100=176 200 грн), тому, відповідно до статті 19 ЦПК України, справа є малозначною.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої або апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

В обґрунтування права на касаційне оскарження судових рішень у малозначній справі заявник посилається на те, що вказана справа має для Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» виняткове значення, оскільки відмова суду у стягненні з позичальника заборгованість порушує майнові права банку і перешкоджає його стабільній роботі.

Касаційний суд відхиляє такі посилання заявника, оскільки у касаційній скарзі не наведено переконливого обґрунтування доводів про те, що відмова у стягненні заборгованості за кредитним договором у розмірі 47 662,81 гривеньможе призвести до безповоротних та негативних наслідків для банку, а також перешкоджати його стабільній роботі.

Перевіривши доводи касаційної скарги, касаційний суд дійшов висновку, що обґрунтування, які вона містить, не підтверджують наявність передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК Українисуддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Зазначене відповідає і Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, згідно з якими державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року.

Оскільки заявником подано касаційну скаргу на судове рішення, прийняте у малозначній справі, і наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, ним не обґрунтовано, а судом не встановлено, відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», поданою його представником ЛитвиненкоОленою Леонідівною, на постанову апеляційного суду Миколаївської області від 16 травня 2018 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко