1Справа № 335/7709/18 4-с/335/42/2018
УХВАЛА
6 серпня 2018 року Орджонікідзевській районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Соболєвої І.П.,
за участю секретаря судового засідання Лєдової А.С.,
розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі скаргу боржника ОСОБА_1 на рішення (постанову) державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції щодо скасування незаконної постанови державного виконавця та зобовязання зняти арешт,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернулась до суду із скаргою на рішення (постанову) державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про визнання неправомірною постанови Орджонікідзевським ВДВС ЗМУЮ серії АА № 858626 від 05.02.2003. про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.
Скаржниця у скарзі зазначає, що під час приватизації квартири АДРЕСА_2 (далі квартира) було зясовано, що зазначена квартира знаходиться під арештом. Про що свідчить Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 41410373 від 04.06.2018, винесеного державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, а також відомості з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (копія додається).
Скаржниця вважає зазначену постанову про арешт майна боржника неправомірною, оскільки вона позбавляє її права на приватизацію житла, порушує ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, у звязку з чим просить зобовязати Вознесенівський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області зняти арешти з квартири АДРЕСА_2 та з майна ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (реєстраційний номер обтяження 1948381 та 1948392 в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майн).
В судове засідання заявник не зявився, проте через канцелярію суду надав заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, скаргу підтримує в повному обсязі, спираючись на наведені в ній обставини.
Представник Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції до судового засідання не зявився, письмові заперечення проти скарги суду не надав, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.
За таких обставин суд вважав за можливе розглянути заяву за відсутності вказаних осіб.
15 грудня 2017 р. набрав чинності Закон України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 р., за яким Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України) викладено у новій редакції.
Згідно статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ч. 3 ст. 450 ЦПК України якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права чи свободи заявника.
Таким чином, арешт накладений на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.03.2003 без номеру. При цьому, ВДВС у м. Запоріжжі ГТУЮ у Запорізькій області не зміг надати суду зазначену ухвалу . Більше того, в оскаржуваній постанові ВДВС взагалі не вказаний стягував.
Окрім цього, суд зауважує, що оскільки квартира неприватизована, то за боргами скаржниці жодний арешт на таку неприватизовану квартиру накладений бути міг.
Все це в сукупності свідчить, що ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2003 без номеру і без стягувача, на підставі якої була винесена оскаржувана постанова ВДВС про арешт квартири, в дійсності не виносилась. Жодних доказів протилежного суду надано не було.
Відтак, суд вважає, що оскаржуваною постановою скаржниця безпідставно позбавляється реалізації права на приватизацію квартири, а отже і право на житло в розуміння статті 8 Конвенції.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції свавільний арешт майна є втручанням в конвенційні права (рішення ЄСПЛ у справах «Денисова проти РФ» від 01.01.2010, «ЮКОС проти РФ» від 20.09.2011, тощо). Що є недопустимим та порушує міжнародні зобовязанні України.
Понад це, згідно статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. В України визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України).
Стаття 451 унормовує, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
З огляду на зазначене, керуючись також статтею 6 Конвенції щодо права на справедливий судовий розгляд, суд вважає скаргу законною та обґрунтованою, а оскаржувану постанову неправомірною.
Керуючись ст. 447451 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Строк для подання скарги поновити.
Скаргу ОСОБА_1 про скасування незаконної постанови державного виконавця та зобовязання зняти арешт з квартири задовольнити.
Визнати неправомірною постанову про арешт майна боржника, виданої Орджонікідзевським ВДВС ЗМУЮ серії АА № 858626 від 05.02.2003 та зобовязати Вознесенівський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області зняти арешти з квартири АДРЕСА_2 та з майна ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (реєстраційний номер обтяження 1948381 та 1948392 в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майн).
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.П. Соболєва