Справа №463/5679/17
Провадження №4-с/463/13/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника заявника ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за скаргою ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій державного виконавця, скасування розрахунку, зобовязання до вчинення дій, заінтересовані особи державний виконавець Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного Територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3, ОСОБА_4 -

в с т а н о в и в:

Скаржник ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою про визнання неправомірними дій державного виконавця Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3 від 09.10.2017р. щодо складання розрахунку заборгованості ОСОБА_2 з аліментів, скасування цього розрахунку та зобовязання державного виконавця скласти новий обґрунтований розрахунок заборгованості з аліментів.

В обґрунтування скарги покликається на те, що 13.10.2017р. отримав розрахунок державного виконавця Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області від 09.10.2017р. про нарахування заборгованості з аліментів, які присудженні до стягнення рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 27.07.2016р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16.01.2017р. За вказаним рішенням з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, 13.06.2011р.н. в розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 25.11.2015р. Після предявлення цього рішення на примусове виконання до Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області державний виконавець у розрахунку від 09.10.2017р. визначив, що за період з 25.11.2015р. по 31.08.2017р. сума аліментів становить 26 955,90 грн., з яких сплачено 5626,80 грн. і тому заборгованість становить 21329,10 грн. Вважає, що державний виконавець при визначенні розрахунку заборгованості повинен був враховувати розмір не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, державний виконавець не врахував реальний дохід боржника та фактичні обставини неможливості сплати аліментів у встановленому судом розмірі за період з 25.11.2015р. по 31.08.2017р. Такими обставинами є стан здоровя, необхідність лікування і додаткові витрати на такі заходи, надання матеріальної допомоги батькам, а також те, що на момент відкриття виконавчого провадження боржник припинив підприємницьку діяльність та не отримує доходів, що вважає, є підставою для зменшення розміру сплати аліментів. У звязку з наведеним, дії державного виконавця просить визнати неправомірними, розрахунок скасувати та зобовязати скласти новий обґрунтований розрахунок.

Крім того, також просить поновити строк для подання даної скарги, оскільки розрахунок заборгованості отримав 13.10.2017р., після чого для отримання консультації юриста, 20.10.2017р. звернувся у Другий Львівський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Відповідна довіреність на представництво його інтересів видана 02.11.2017р., після чого адвокат діючи в інтересах скаржника, а саме 02.11.2017р. направив до Залізничного ВДВС м. Львова запит про витребування документів. Відповіді на такий запит не отримав, що в сукупності, свідчить про поважність пропуску встановленого законом строку для подання даної скарги.

Державний виконавець Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області скерувала до суду письмові заперечення проти скарги. Вказує, що після відкриття виконавчого провадження у компетентні органи направлялись відповідні запити для отримання інформації про доходи боржника. Згідно отриманих відповідей, боржник офіційно не працевлаштований, у звязку з чим заборгованість за аліментами обчислювалась виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, інформація про що відображена на офіційному сайті Головного управління статистики у Львівській області. Тому, в задоволенні скарги просить відмовити, а скаргу слухати у її відсутності.

В судовому засіданні представник скаржника згідно належної довіреності від 02.11.2017р. вимоги скарги підтримав, дав пояснення, аналогічні вищенаведеним та просить таку задовольнити.

Заслухавши пояснення представника скаржника, вивчивши письмові заперечення державного виконавця та долучені ним копії матеріалів виконавчого провадження, дослідивши матеріали скарги, цивільної справи № 463/5901/15-ц та оцінивши в сукупності зібрані докази суд приходить до висновку, що строк для подання скарги належить поновити, а саму скаргу задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 385 ЦПК України в редакції, чинній на момент подання скарги, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ст. 2 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 р., ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української PCP № 2148-08 від 19 жовтня 1973 р., кожна держава, яка бере участь у цьому Пакті, зобовязується забезпечити всякій особі, права і свободи якої, визнані в цьому Пакті, порушено, ефективний засіб правового захисту, навіть коли це порушення було вчинене особами, що діяли як особи офіційні.

Згідно оскаржуваного розрахунку заборгованості по аліментах, такий складено 09.10.2017р. (а.с.10).

В свою чергу, доручення для надання безоплатної правової допомоги скаржнику (а.с.6) видано Другим Львівським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги 20.10.2017р., а довіреність на представництво інтересів скаржника (а.с.5) 02.11.2017р. Згідно копії адвокатського запиту про надання копій матеріалів виконавчого провадження, в тому числі оскаржуваного розрахунку заборгованості (а.с.11), такий направлено на адресу державного виконавця 02.11.2017р.

Вказане в сукупності свідчить про поважність причин пропуску встановленого законом строку, оскільки скарга подана до суду 14.11.2017р., а з моменту складення оскаржуваного розрахунку скаржник вживав заходів для отримання правової допомоги.

Тому, строк для подання скарги належить поновити.

В судовому засіданні встановлено, що на примусовому виконанні у Залізничному ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27.07.2016р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, 13.06.2011р.н. в розмірі 25 % (1/4 частини) зі всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.11.2015р. і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця від 21.02.2017р. (а.с.31) виконавче провадження відкрито.

У п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невідємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобовязання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 40 рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно матеріалів виконавчого провадження, належним чином засвідчені копії якого долучено до матеріалів справи (а.с.29-46), після відкриття виконавчого провадження 21.02.2017р. державним виконавцем з метою отримання інформації про доходи боржника, та про його майновий стан скеровано відповідний запит до державних органів (а.с.32). Згідно з отриманими відповідями з ПФ України (а.с.34, 35), інформація про доходи боржника відсутня. Як вбачається з наданої скаржником довідки Залізничної обєднаної ДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 09.11.2017р. (а.с.9), 31.01.2017р. відносно СГД ФОП ОСОБА_2 прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності.

Відповідно до змісту оскаржуваного розрахунку від 09.10.2017р. (а.с.10), нарахування заробітної плати проводилось виходячи з розміру середньої заробітної плати боржника для даної місцевості, а розмір заборгованості по аліментах за період з листопада 2015р. по серпень 2011 становить 21 329,10 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент проведення оскаржуваного розрахунку, визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Згідно ч. 4 цієї статті, виконавець зобовязаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Всупереч зазначеним нормам закону, дані про середню заробітну плату, які наведені в оскаржуваному розрахунку відмінні від даних, які розміщені на офіційному сайті Головного управління статистики (а.с.66-68), зокрема, завищено дані про середній заробіток у листопаді 2015р. і занижено дані про такий заробіток за грудень 2015р., лютому, березні 2017р.

Так, згідно даних управління статистики у листопаді 2015р. розмір середньої заробітної плати у Львівській області становив 3906 грн., тоді як в розрахунку вказано 3952 грн.; у грудні 2015р. 4643 грн., тоді як в розрахунку зазначено 3952 грн.; у лютому та березні 2017р. 5669 грн. та 5997 грн., тоді як в розрахунку зазначено 5421 грн. та 5615 грн. відповідно. В кінцевому, такі обставини вказують не неправомірність дій державного виконавця при складанні розрахунку заборгованості, оскільки, це є підставою для його скасування та відповідно, задоволення скарги.

В такому випадку, відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України слід зобовязати державного виконавця Марщівську І.П. або іншу посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника усунути порушення прав заявника, зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 2 ст. 195 СК України провести розрахунок заборгованості у точній відповідності до даних про середню заробітну плату працівника для даної місцевості.

Крім того, відповідно до ст. 453 ЦПК України, слід розяснити державному виконавцю, що про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Що ж стосується доводів скарги про те, що державний виконавець при визначенні розрахунку заборгованості повинен враховувати обставини про майновий стан і особу боржника, такі суд відкидає, і зобовязуючи державного виконавця провести новий розрахунок, не зобовязує його враховувати такі обставини.

Зокрема, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон, а саме ст. 195 СК України визначає, що базою розрахунку заборгованості непрацюючого боржника є дані про середню заробітну плату працівника для даної місцевості, тоді як жодна інша норма не надає державному виконавцю права зменшити розмір заборгованості з огляду на майнові обставини боржника.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 260, 447, 450, 451, 453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в:

Скаргу задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк для подання скарги.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного Територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 щодо складання розрахунку заборгованості ОСОБА_2 по аліментах від 09.10.2017 року на загальну суму 21329,10 грн.

Скасувати розрахунок заборгованості ОСОБА_2 по аліментах від 09.10.2017 року на загальну суму 21329,10 грн. державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного Територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3.

Зобовязати державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного Територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 скласти новий обґрунтований розрахунок заборгованості ОСОБА_2 по аліментах, про що повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня одержання копії ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Повний текст ухвали суду складено 23.07.2018 року.

Суддя: Леньо С. І.