Провадження № 2/760/6024/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2018 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Букіна О.М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в порядку цивільного судочинства та просить:

- визнати незаконним діяння Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо розгляду анонімного звернення при зборі документів для проведення співбесіди з кандидатом на посаду судді Верховного Суду Гуйваном П.Д. 24 квітня 2017 року;

- визнати незаконним діяння Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо поширення незаконно зібраних та неправдивих відомостей при проведенні співбесіди з кандидатом на посаду судді Верховного Суду Гуйваном П.Д. 24 квітня 2017 року;

- зобов'язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів спростувати оприлюднені неправдиві відомості при проведенні співбесіди з кандидатом на посаду судді Верховного Суду Гуйваном П.Д. 24 квітня 2017 року;

- визнати незаконним діяння ПАТ «Полтаваобленерго» щодо поширення неправдивих відомостей, наданих ВККСУ та оприлюднених при проведенні співбесіди з кандидатом на посаду судді Верховного Суду Гуйваном П.Д. 24 квітня 2017 року;

- зобов`язати відповідача - ПАТ «Полтаваобленерго» відшкодувати позивачеві ОСОБА_1, моральну шкоду, завдану порушенням його особистих немайнових прав, у розмірі 500000,00 гривень.

Дослідивши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку про відмову у відкритті провадження позивача в частині позовних вимог доВищої кваліфікаційної комісії суддів України, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексах випадках.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст.20 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

При розмежуванні юрисдикційних форм захисту порушеного права основним критерієм є характер (юридичний зміст) спірних відносин.

В обсязі конкретних обставин цієї справи зміст (суть) спірних правовідносин обмежується встановленням реальної правової природи відносин, що виникли між позивачем та Вищою кваліфікаційно. комісією суддів України, визначення яких залежить від з'ясування прав позивача, статусу, мети її створення, завдань, поставлених перед нею, повноважень та обов'язків.

Акти, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, установлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч. 1 і 2 ст. 55 Конституції України. Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб'єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 4 КАС України адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Положеннями п.2 ч.1 ст. 4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За змістом п.7 ч.1 ст. 4 КАС України суб'єкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» Вища кваліфікаційна комісія суддів України є державним органом суддівського самоврядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України.

Зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги ту обставину, що позивачем оскаржуються дії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, як постійно діючого державного органу в системі правосуддя України щодо проведення та участі позивача у конкурсі на зайняття вакантних посад судді Касаційного цивільного у складі Верховного Суду України, приходжу до висновку, що позовні вимоги позивача до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України підлягають розгляду в порядку адміністративного, а не в порядку цивільного судочинства.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене вище, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження по справі в частині завлених вимог ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання дій незаконнимита зобов'язання вчинити певні дії в порядку цивільного судочинства.

Роз"яснити позивачу право на звернення до суду з вимогами до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії в порядку адміністравтивного судочинства.

Що стосується заявлених вимог позивача до ПАТ "Полтаваобленерго", приходжу до висновку про передачу справи за підсудністю до Ленінського районного суду м.Полтави, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, відповідно до ст. 93 ЦК України, місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

В позовній заяві позивачем вказано місцезнаходження відповідача Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго», за адресою: м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5, що територіально відноситься до Ленінського району м. Полтави, що територіально не відноситься до Солом"янського району м.Києва.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 даної статті встановлено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п'яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п'яти днів після залишення її без задоволення.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З огляду на викладене вище та приймаючи до уваги те, що місцезнаходження відповідача ПАТ "Полтаваобленерного" не відноситься до території Солом'янського району м. Києва, матеріали цивільного позову ОСОБА_1 до ПАТ "Полтаваобленерго" необхідно передати за підсудністю до Ленінського районного суду м. Полтави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.4, 13, 19, 20, 27, 31, 32, 186, 260, 261, 353-355 ЦПК України, ст.ст. 4,5,19 КАС України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в порядку цивільного судочинства за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії.

Роз"яснити позивачу право на звернення до суду з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії в порядку адміністравтивного судочинства.

Цивільну справу з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про визнання незаконними дії та відшкодування моральної шкоди передати за підсудністю на розгляд до Ленінського районного суду м.Полтави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Букіна О.М.