Справа № 309/175/18
Провадження № 2/309/691/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 липня 2018 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області
в складі головуючого-судді Кемінь В.Д.
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-
Позивачка ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей. Посилається на те, що між ними укладено шлюб 15.02.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Хустського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом №41. Від шлюбу у них народилося троє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони мають різні характери, погляди на життя, шлюб та сімю. Шлюбні відносини між ними припинилися у 2014 році, коли відповідач виїхав додому в місто Євпаторію Автономної Республіки Крим. Таким чином, із 2014 року шлюб із ОСОБА_3 існує формально, вони понад три роки проживають окремо, спільного господарства не ведуть. ОСОБА_3 з позивачкою та дітьми не спілкується.
Із 12 серпня 2014 року позивачка спільно проживає з ОСОБА_7, від якого 29.12.2015 року народила доньку Яну. ОСОБА_2 має намір створити повноцінну сімю з ОСОБА_7, однак, не може цього зробити без розірвання попереднього шлюбу.
Спору про місце проживання дітей та про майно немає.
Малолітні діти проживають разом з ОСОБА_2 і знаходяться на її повному утриманні та вихованні. Всі витрати на утримання дітей несе позивачка, так як відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на дітей не надає, що суттєво погіршує і без того скрутне становище сімї.
Через важкий матеріальний стан, позивачка змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, оскільки сама утримувати дітей не має можливості. Відповідач є молодою, працездатною особою, може виконувати різну роботу і заробляти гроші, при цьому інших дітей чи працездатних батьків у нього немає. Даних про офіційне працевлаштування відповідача ОСОБА_8 немає, через що вважає, що його дохід є нерегулярним, мінливим. Просить шлюб, укладений з відповідачем 15.02.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Хустського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом №41 розірвати, стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття.
Допустите негайне виконання рішення в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь позивачки аліментів за один місяць.
В судове засідання позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_9 не зявилися. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивачки за наявними в справі обставинами. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр» від 14 липня 2018 року №130. Причини неявки суду не відомі.
З врахуванням наведеного, та у відповідності до порядку, визначеного ст. 223 ч. 4, ст. 247 ч. 2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_2 підлягає до задоволення виходячи з наступного.
З оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони проживають у шлюбі з 15.02.2007 року, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Хустського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом №41. Від шлюбу у них народилося троє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони мають різні характери, погляди на життя, шлюб та сімю. Шлюбні відносини між ними припинилися у 2014 році, коли відповідач виїхав додому в місто Євпаторію Автономної Республіки Крим. Таким чином, із 2014 року шлюб із ОСОБА_3 існує формально, вони понад три роки проживають окремо, спільного господарства не ведуть. ОСОБА_3 з позивачкою та дітьми не спілкується.
ОСОБА_2 має намір створити повноцінну сімю з ОСОБА_7, однак, не може цього зробити без розірвання попереднього шлюбу.
Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 року зі змінами та доповненнями «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…». Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання».
З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає категорично. Тому суд вважає, що даний шлюб доцільно розірвати.
Через важкий матеріальний стан, позивачка змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, оскільки сама утримувати трьох неповнолітніх дітей не має можливості. Відповідач є молодою за віком особою, не має інших утриманців, має нерегулярний мінливий дохід, а тому відповідно до вимог ст. 184 СК України, розмір аліментів слід визначати в твердій грошовій сумі.
Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обовязків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначаються судовим рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.ст. 75, 80, 84 Сімейного кодексу України, дружина (чоловік) повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатний, або потребує матеріальної допомоги. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя, або у твердій грошовій сумі. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років.
Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей».
Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів": п. 2 статті 182 СК України було викладено у наступній редакції «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».
Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не надає матеріальне утримання своїм дітям, враховуючи матеріальне становище дітей, які потребують значних коштів на забезпечення їх всім необхідним та для їхнього належного розвитку, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який є працездатний, отримує мінливий дохід, інших утриманців не має суд приходить до висновку, що з ОСОБА_3 слід щомісячно стягувати на користь позивача ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 в сумі по 1000 /одній тисячі/ гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 23.01.2018 року і до досягнення ними повноліття. Майнового спору позивачкою не заявлено.
Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.
На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення аліментів. У зв'язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 704, 80 гривень. Крім цього, на підставі п.2.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 289, 354 ЦПК України, ст. ст. 105, 110, 112, 180,185 Сімейного Кодексу України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.
Шлюб, укладений між ОСОБА_3, 03.09.1985 р. н. ІПН НОМЕР_1, мешканцем м. Євпаторія, вул. Островського №69/21 Автономна Республіка Крим та ОСОБА_2, 09.06.1988 р. н., мешканкою м. Хуст вул. Тімірязєва №21 «а» Закарпатської області, який зареєстрований 15 лютого 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Хустського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом №41 - р о з і р в а т и.
Після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище «Ліфанова».
Стягувати з ОСОБА_3, 03.09.1985 р. н., ІПН НОМЕР_1, мешканцем м. Євпаторія, вул. Островського №69/21 Автономна Республіка Крим на користь ОСОБА_2, 09.06.1988 р. н., мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4 «а» Закарпатської області ІПН № НОМЕР_2 аліменти на утримання та виховання дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі по 1000 /одна тисяча/ гривень щомісячно, починаючи з 23 січня 2018 року на кожну дитину і до досягнення ними повноліття.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 704,80 гривень судового збору.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Хустського

районного суду: підпис ОСОБА_10

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_10Д