Справа № 366/1719/18
Провадження № 2/366/479/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 серпня 2018 року Іванківський районний суд Київської області у складі : головуючої - судді Слободян Н.П., секретар судового засідання Євтушенко В.Д., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт.Іванків Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іванківської селищної ради про встановлення факту родинних відносин та про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року у м. Фастів померла її бабуся - ОСОБА_2 (мати батька позивачки). За свого життя вона склала заповіт на користь позивачки. На день її смерті залишилось спадкове майно у вигляді двох земельних ділянок: розміром 1,9519 га та 1,1376 га, які розташовані на території Іванківської селищної ради і призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Спадщину після смерті бабусі позивач прийняла, подавши вчасно заяву у нотаріальну контору.

При підготовці матеріалів про успадковування було виявлено, що у актовому записі про народження позивача прізвище його матері (спадкодавці) вказано «ОСОБА_2» (це її дівоче ім*я), тоді як після укладення шлюбу її ім*я було «ОСОБА_2». Помилка могла статися через механічне зазначення дівочого прізвища спадкодавці. У шлюбі з батьком своєї дитини вона не перебувала. Відмінність у написанні прізвища спадкодавці позбавляє позивача можливості оформити свої спадкові права.

Крім того, нотаріус не має змоги видати свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, так як державні акти про право власності на них видані вже після смерті спадкодавці - ІНФОРМАЦІЯ_5 року, а бабуся померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Вважаючи, що має право на спадкове майно, вона просить визнати її право власності на земельні ділянки, встановивши факт родинних відносин з бабусею.

У підготовче судове засідання позивач не з*явилася. Про день і час слухання повідомлено вчасно, належним чином. Подала до канцелярії суду заяву, що позов підтримує, просить справу розглядати без її участі.

Представник відповідача у підготовче судове засідання не з*явився, про день і час слухання справи повідомлено вчасно. Надіслали в суд лист про те, що позовні вимоги визнають. Просять справу розглядати без участі представника селищної ради. Суд розцінює це як відзив із визнанням позовних вимог.

Суд, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, вивчивши докази, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Судом достовірно встановлено, що

ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 18.09.1975 року. Зазначено, що її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Після одруження вона змінила прізвище на «ОСОБА_2», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 30.01.1993 року.

Батько позивачки - ОСОБА_6 - народився ІНФОРМАЦІЯ_6 року, що підтверджено довідкою № 233 від 30.08.2006 року, виданою керівником відділу РАЦС Іванківського Іванківського РУЮ Київської області. У довідці зазначено, що відповідний запис проведений 27.01.1950 року (актовий запис № 3. При цьому у записі зазначено, що матір'ю є ОСОБА_2, а батько записаний як «ОСОБА_12» без прізвища та імені..

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась у с. Шпилі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 05.02.1958 року.

05.02.1941 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_8, про що зроблено актовий запис № 2 і змінила прізвище на «ОСОБА_2», що підтверджено довідкою № 230 від 18.08.2006 року, виданою керівником відділу РАЦС Іванківського Іванківського РУЮ Київської області.

За життя ОСОБА_9 все своє майно заповіла позивачці, що підтверджується заповітом, посвідченим 15.10.2005 року державним нотаріусом Іванківської районної державної нотаріальної контори Воробей Т.П. ( реєстровий № 4181).

Померла ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 07.07.2007 року, після її смерті відкрилась спадщина та була заведена спадкова справа № 274/2013 (витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі № 35499670 від 23.10.2013 року).

Її син - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від ІНФОРМАЦІЯ_7 р.

Постановою державного нотаріуса Фастівської міської державної нотаріальної контори Київської області Бойко О.О. від 15.06.2018 року № 651/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з двох причини: не пред'явлено документи, які підтверджують родинні стосунки зі спадкодавцем ОСОБА_9 та державні акти, які посвідчують право власності спадкодавиці на земельні ділянки виготовлені після її смерті.

Суд вважає, що розбіжності у написанні прізвища у свідоцтві про народження батька позивачки та у документах спадкодавці (заповіті, свідоцтві про смерть) могли сталися через те, що ОСОБА_9, реєструючи у січні ІНФОРМАЦІЯ_3 сина у відповідних державних органах не повідомили про те, що укладала шлюб на початку 1941 року з ОСОБА_8 З батьком дитини у шлюбі не перебувала, він записаний з її слів. Відтак, помилка могла статися через те, що реєстрація народження була проведена без перевірки паспортних анкетних даних матері. За життя, ОСОБА_9 заповіла все своє майно саме позивачці (своїй онуці).

А отже, суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги про встановлення юридичного факту: що позивач ОСОБА_1 був рідною онукою ОСОБА_9.

Щодо визнання права власності на земельні ділянки суд зазначає наступне.

Спадщину позивачка прийняла, проте, у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки, розташовані на території Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області, їй було відмовлено, крім іншого, у зв'язку з відсутністю належного правовстановлюючого документу на зазначені земельні ділянки (державні акти на ім'я спадкодавця видані після її смерті), що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.06.2018 року, вихідний № 651/02-31.

На час відкриття спадщини єдиним спадкоємцем як за заповітом, так і за законом, після смерті ОСОБА_9 є позивачка - її онука. Інших спадкоємців немає.

З матеріалів справи встановлено, що за життя у ОСОБА_9 виникло право на земельні ділянки, на які, як на об'єкт спадкового майна претендує позивач, що підтверджується наступним.

Розпорядженням Іванківської РДА Київської області за № 679 від 25.06.2009 року задоволено заяву ОСОБА_9 про передачу у власність земельних ділянок розміром 1,1376 га та 1,9519 га, які знаходяться на території Іванківської селищної ради, з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва».

На цій підставі були виготовлені державні акти серії НОМЕР_8 та серії НОМЕР_7 на земельні ділянки розміром відповідно 1,1376 га (кадастровий номер НОМЕР_9) та 1,9519 га (кадастровий номер НОМЕР_10). Із зазначених державних актів вбачається, що їх реєстрація проведена реєстратором 28.12.2012 року, тобто після смерті ОСОБА_9 у 2008 році. Таким чином, за життя померла ОСОБА_9 державні акти на право власності на земельну ділянку не отримала: не завершила процедуру приватизації земельної ділянки.

Ст. 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі на земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК).

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

За таких обставин суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а саме за позивачкою необхідно визнати право на завершення процедури приватизації та реєстрації цих прав у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Керуючись.ст. 12, 13, 81, 247 ч.2, 259, 263-265, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Встановити юридичний факт родинних стосунків, а саме, що ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року в м. Буча Київської області, була рідною бабусею ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, прож. АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1), в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_9, право на завершення процедури приватизації та реєстрації цих прав у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме на:

на земельні ділянки розміром 1,1376 га (кадастровий номер НОМЕР_9) та 1,9519 га (кадастровий номер НОМЕР_10), цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (09.08.2018 року).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя