Ухвала

Іменем України

30 липня 2018 року

м. Київ

справа №127/2-200/2004

провадження №61-40518ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 03 липня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коломойцева КостянтинаВолодимировича,

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коломойцева К.В.

Скарга обґрунтована тим, що 19 березня 2018 року він отримав лист з повідомленням від 27 лютого 2018 року старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коломойцева К. В. про повернення йому виконавчого листа № 127/2-200/2004, що виданий 19 травня 2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області на підставі пункту 6 частини четвертої статті Закону України «Про виконавче провадження», та у зв'язку з тим, що начальник Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Воробйов О. В., як посадова особа, в листопаді 2017 року звільнений з посади.

ОСОБА_4 вважав указані дії державного виконавця протиправними, а повідомлення незаконним, внаслідок чого порушено вимоги статей 18, 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 просив суд: визнати дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коломойцева К. В. з повернення виконавчого листа № 127/2-200/2004, що виданий 19 травня 2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області протиправними; скасувати повідомлення про повернення виконавчого листа від 27 лютого 2018 року як незаконне; визнати бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві що полягає у відсутності контролю за законністю, повнотою і своєчасністю дій державного виконавця - неправомірною; зобов'язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коломойцева К. В. вжити дії згідно закону щодо відкриття виконавчого провадження і виконання рішення суду.

Разом із скаргою ОСОБА_4 подав до суду заяву про поновлення строку звернення до суду з даною скаргою, мотивуючи її тим, що про повідомлення про повернення виконавчого листа стягувачу без прийняття до виконання він дізнався з отриманого листа лише 19 березня 2018 року та був змушений звернутися до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2018 року у складі судді Федчишена С. А. заяву ОСОБА_4 про поновлення строку звернення до суду з скаргою залишено без задоволення.

Скаргу ОСОБА_4 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві КоломойцеваК. В. залишено без розгляду.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 03 липня 2018 року у складі колегії суддів: Войтка Ю. Б., Денишенко Т. О., Матківської М. В. апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2018 року залишено без змін.

До Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у липні 2018 року надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 03 липня 2018 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, його заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця з поважних причин задовольнити, поновити йому строк для звернення до суду зі скаргою про порушення його прав стягувача, справу направити до Вінницького міського суду Вінницької області для продовження розгляду.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина перша статті 448 ЦПК України)

У пункті а) частини першої, частині другій статті 449 ЦПК України зазначено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно зі статтею 127 ЦПК Українисуд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною другою статті 126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, залишаючи заяву ОСОБА_4 про поновлення пропущеного строку звернення до суду з скаргою без задоволення, а його скаргу без розгляду, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно виходив з того, що ОСОБА_4 в заяві про поновлення строку зазначив, що повідомлення старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 27 лютого 2018 року по виконавчому листу №127/2-200/2004, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області від 19 травня 2017 року, отримав 19 березня 2018 року. Проте суди, вірно дослідивши докази, подані сторонами, дійшли до правильного висновку, що указане твердження щодо отримання указаного повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання спростовується тим, що згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення ОСОБА_4 указане повідомлення отримав 02 березня 2018 року, а зі скаргою звернувся до суду 27 березня 2018 року, тобто з безпідставним порушенням десятиденного строку для подання скарги до суду.

ОСОБА_4 у заяві про поновлення строку звернення до суду з скаргою посилався на те, що він був змушений був звертатися до суду з заявою про заміну боржника, однак доказів на підтвердження указаних доводів до суду не надав, що є його процесуальним обов'язком.

Верховий Суд погоджується з висновками судів про те, що заява про заміну сторони виконавчого провадження та скарга на дії державного виконавця не є взаємопов'язаними та їх розгляд не залежать одна від одної, а тому суди дійшли вірного висновку про те, що ОСОБА_4 було пропущено строк звернення до суду із скаргою з причин, які буди визнані судом як неповажні, а тому його скаргу залишено без розгляду.

Доводи касаційної скарги про те, що він пропустив строк звернення до суду з скаргою з поважних причин є безпідставними, спростовуються сукупністю доказів, що були досліджені судами та яким надана вірна правова оцінка.

Інші доводи касаційної скарги, що суд розглядаючи скаргу та заяву про поновлення пропущеного строку для подання скарги, у порушення статті 450 ЦПК України не повідомив Управління державної виконавчої служби Головного Управління юстиції у м. Києві про судове засідання, не можуть бути підставою для скасування правильних по суті судових рішень, оскільки відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві судові рішення не оскаржені. Крім того, судами встановлено, що державній виконавчій службі направлялася повістка про виклик до суду, яка ними отримана й Головним територіальним управлінням юстиції у м. Києві надана довіреність на представництво інтересів державної виконавчої служби старшому державному виконавцеві Коломойцеву К. В.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. КиєвіКоломойцева Костянтина Володимировича за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 03 липня 2018 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю.В.Черняк