Справа № 462/1980/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 серпня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Рущак Т.О.

за участю позивача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

встановив:

Позивач звернулася з позовом до суду, в якому просить визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою № 5 по вул. Левандівькій, 11 «А» у м. Львові. Свої позовні вимоги мотивуює тим, що відповідач є наймачем квартири АДРЕСА_1 «А» у м. Львові. Окрім нього у вказаній квартирі зареєстрована вона, донька - ОСОБА_5 та неповнолітній внук. Разом з тим, відповідач з 2013 року у спірній квартирі не проживає, оскільки залишив сімю та пішов до іншої жінки і в 2015 року Залізничним районним судом м. Львова ухвалено рішення про розірвання шлюбу між ними. З 2013 року всі витрати по сплаті комунальних послуг та утриманню житла несе вона, а з відповідача з того часу не спілкувалася і місце його проживання їй не відоме. Крім того, речей відповідача у спірній квартирі немає, перешкод у користуванні такою йому ніхто не чинив. Враховуючи, що відповідач відсутній у спірній квартирі понад встановлені законодавством строки просить визнати його таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви такого та доповнила, що відповідач з 2013 року не проживає у спірній квартирі, добровільно залишив квартиру, забрав свої речі і з того часу не повертався. Крім того, відповідач участі в утриманні спірної квартири не бере, місце його проживання їй не відоме, будь-які перешкоди у користуванні спірною квартирою йому ніхто і ніколи не чинив. Останній раз бачила відповідача в 2014 році на похороні рідної сестри. Просить позов задовольнити.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується матеріалами справи, в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву не подав.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що відповідач дійсно з 2013 року не проживає у спірній квартирі, з того часу на контакт не виходить, не телефонує, квартиру залишив добровільно, перешкоди йому не чинилися. Просила позов задовольнити.

Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, покази свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що квартира № 5 в будинку № 11 «А» по вул. Левандівській у м. Львові, не приватизована, в ній зареєстровано чотири особи: відповідач ОСОБА_4 основний квартиронаймач, позивач ОСОБА_2 дружина, ОСОБА_5 дочка та ОСОБА_8 внук, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї і прописки ЛКП «Сяйво» №714 від 17.02.2018 року (а.с.4).

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_4 не проживає у вказаній квартирі з вересня 2013 року, що підтверджується актами ЛКП «Сяйво» від 19.02.2015р., 14.05.2015 р., 19.08.2015 р., 19.02.2018 р. (а.с. 5-8) та показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, які в судовому засіданні ствердили, що ОСОБА_4 дійсно приблизно з 2013 року у спірній квартирі не проживає, має іншу жінку, речей його у спірній квартирі не бачили та що перешкод в користуванні такою йому ніхто і ніколи не чинив.

Наведеними доказами також підтверджується те, що відповідач з вересня 2013 року не користується спірним житлом без поважних причин, оскільки перешкод в користуванні таким йому ніхто і ніколи не чинив.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до чинного житлового законодавства (ст. 71 Житлового кодексу України) при відсутності без поважних причин наймача або членів його сімї, в тому числі колишніх, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

В п. 10 постанови Пленум Верховного суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК) необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Поважних причин, які б могли бути підставою для продовження строку, передбаченого ст. 71 ЖК України, збереження за відповідачем спірного жилого приміщення судом не встановлено.

У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Таким чином, під час розгляду справи було встановлено, що відповідач ОСОБА_4 з вересня 2013 року не проживає у спірній квартирі та не користується спірним житлом без поважних причин, оскільки перешкод в користуванні таким йому ніхто і ніколи не чинив.

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач ОСОБА_4 не користується квартирою № 5 по вул.Левандівській, 11 «А», у м. Львові понад визначений ст.71 ЖК України шестимісячний термін, протягом якого за ним зберігалося право на користування вказаним жилим приміщенням, в судовому засіданні не встановлено поважності причини його відсутності, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 9, 71, 72 ЖК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 5 по вул. Левандівській, 11 «А» у м. Львові.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне заочне рішення суду складено 14 серпня 2018 року.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз