Справа №345/2692/15-ц
Провадження № 2/345/6/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.08.2018 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

судді Якиміва Р.В.,

секретар судового засідання Гладенька Л.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей Калуської міської ради про виселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що являється власницею квартири АДРЕСА_2 згідно договору купівлі-продажу квартири від 02.03.2015, який укладений між нею та ОСОБА_6 однак вселитися в дану квартиру позивач не може, оскільки в ній проживають ОСОБА_3, ОСОБА_4, їх неповнолітня донька ОСОБА_5, а також зареєстрований ОСОБА_2 Добровільно звільнити житло відповідачі не бажають, а також не оплачують комунальні послуги, хоча комунальними послугами користуються. Оскільки відповідачі перешкоджають позивачу та її родині користуватися належним їй на праві власності житлом та займають квартиру без жодних правових підстав, ОСОБА_1 просить суд виселити останніх без надання їм іншого жилого приміщення, а також зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

В судове засідання позивач та її представник ОСОБА_7 не з`явилися, однак остання подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позов підтримала в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, однак подали суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності, позов не визнали та просили суд відмовити в його задоволенні (а.с. 20, 21).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник служби у справах дітей Калуської міської ради Бідюк Т.М. в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в задоволенні позову просить відмовити для забезпечення інтересів дитини ОСОБА_5 (а.с. 26).

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 02.03.2015, укладеного між позивачем та ОСОБА_6, ОСОБА_1 придбала у власність квартиру АДРЕСА_4 (а.с. 5-6). Право власності було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 8907808 (а.с. 7).

Проте у вказаній квартирі зареєстрований ОСОБА_2, про що свідчить довідка КП «ЖЕО №4» від 06.07.2015 (а.с. 10). Крім того, з акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї (а.с. 28) вбачається, що за адресою АДРЕСА_5 фактично проживають ОСОБА_3, ОСОБА_4 та малолітня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, які зареєстровані в АДРЕСА_3.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25.06.2015 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_9 до ОСОБА_6, ОСОБА_1, третя особа - реєстраційна служба Калуського міськрайонного управління юстиції про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним (а.с. 34-36).

Також постановою Апеляційною суду Івано-Франківської області від 16.07.2018 у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_9 до ОСОБА_1, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_6, Відділ ДВС Калуського міськрайонного управління юстиції ГТУЮ про витребування майна (квартири АДРЕСА_6 з чужого незаконного володіння відмовлено.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

ОСОБА_1, являючись власником квартири АДРЕСА_1, відповідно до ст.319 ЦК України має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а також вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Крім того, ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, а відповідачі ОСОБА_2, який є колишнім власником та зареєстрований у даній квартирі, та ОСОБА_3, ОСОБА_4 і малолітня ОСОБА_5, маючи офіційно зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_3, самоправно займають належне позивачу житло та не хочуть його добровільно звільнити, тобто чинять позивачу перешкоди в користуванні її власністю, їх слід виселити.

Також ОСОБА_1 просить суд зняти з реєстраційного обліку в належному їй житлі відповідача ОСОБА_2, посилаючись на положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Реєстрація місця проживання, а також зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється органами реєстрації, якими, відповідно до ч. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Оскільки суд не являється органом реєстрації, позовна вимога про зняття ОСОБА_10 з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України АДРЕСА_8, є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Суд вважає за необхідне наголосити, що відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, в тому числі про виселення.

Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, неповнолітню ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_10 та належить на праві власності ОСОБА_1, без надання іншого жилого приміщення.

В задоволенні позовної вимоги про зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Калуш - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 243,60 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 09.08.2018.

Суддя Р.В.Якимів