Постанова

Іменем України

25 липня 2018 року

м. Київ

справа № 522/24675/14-ц

провадження № 61-9287св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»,

представники позивача: Земляков Олексій Анатолійович, Храпенко Сергій Віталійович, Галайчук ГаннаСергіївна,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представник відповідачів - ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на рішення Апеляційного суду Одеської області від 26 травня 2016 року у складі колегії суддів: Суворова В. О., Артеменка І. А., Сватаненка В. І.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»

(далі - ТОВ «Кей-Колект») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 01 жовтня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого банк надав відповідачці кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 42 100 дол. США на строк до 01 жовтня 2025 року зі сплатою 14,5 % річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором

01 жовтня 2008 року АКІБ «УкрСиббанк» уклав з ОСОБА_5 договір поруки, відповідно до умов якого останній зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_4 зобов'язань, що виникли з вищевказаного кредитного договору.

На виконання умов договору банк надав ОСОБА_4 кошти у розмірі, обумовленому договором.

Банк посилався на те, що ОСОБА_4 не виконувала належним чином зобов'язання за кредитним договором від 01 жовтня 2008 року, у зв'язку із чим утворилась заборгованість, яка станом на 11 листопада 2014 року становила

48 675,06 дол. США, яка складається із: заборгованості за основною сумою кредиту у розмірі 40 610,81 дол. США; заборгованості за процентами у розмірі

8 064, 25 дол. США.

11 червня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого банк відступив своє право грошової вимоги до боржника за договором про надання споживчого кредиту

від 01 жовтня 2008 року.

За таких обставин, з урахуванням уточнених позовних вимог, ТОВ «Кей-Колект» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на його користь загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі

48 675,06 дол. США в гривневому еквіваленті з урахуванням встановленого Національним банком України курсу на день ухвалення рішення.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2015 року у складі судді Свяченої Ю. Б. позов ТОВ «Кей-Колект» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 01 жовтня 2008 року в сумі 48 675,06 дол. США, яка складається із: заборгованості за основною сумою кредиту у розмірі 40 610,81 дол. США; заборгованості за процентами у розмірі 8 064,25 дол. США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення районного суду мотивовано тим, щоПАТ «УкрСиббанк»було зараховано кредитні кошти на поточний рахунок ОСОБА_4 для подальшого їх використання за цільовим призначенням. При цьому ОСОБА_4 та

ОСОБА_5 порушили умови кредитного договору від 01 жовтня 2008 року, у зв'язку із чим виникла заборгованість перед банком, яка підлягає стягненню у солідарному порядку відповідно до договору кредиту та договору поруки.

ПАТ «УкрСиббанк» уклав з ТОВ «Кей-Колект» договір факторингу, відповідно до умов якого право вимоги перейшло до останнього, на користь якого й стягнуто заборгованість, яка виникла станом на 11 листопада 2014 року.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 26 травня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2015 року змінено. Позов

ТОВ «Кей-Колект» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 01 жовтня 2008 року, відступленого за договором факторингу від 11 червня 2012 року, у розмірі 361 318 грн 15 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що відповідно до укладеного 11 червня 2012 рокуміж ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» договору факторингу та додатку до договору факторингу до позивача перейшло право вимоги у розмірі 361 318 грн 15 коп., суд першої інстанції помилково обчислив суму заборгованості у доларах США. При цьому не врахував, що відповідно до зазначеного додатку № 1 зобов'язання було обчислено в іноземній валюті, яке було перераховано у гривню, визначену за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, тому апеляційний суд вважав, що відповідно до частини другої статті 533 ЦК України до позивача (який не є суб'єктом валютних операцій) перейшло право вимоги не в доларах США, а в їх еквіваленті у гривнях, який був обчислений сторонами при укладанні договору факторингу.

Оскільки ТОВ «Кей-Колект» не є банківською установою та немає права на здійснення банківських операцій, тому розрахунок, відповідно до якого товариство нарахувало відсотки за користування кредитними коштами визнав таким, що не відповідав вимогам закону, а тому сума заборгованості за процентами не може бути стягнута на користь товариства.

У касаційнійскарзі, поданій у червні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «Кей-Колект»,посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення є незаконними, необґрунтованими й такими, що ухвалено з порушенням норм чинного законодавства. ТОВ «Кей-Колект» зазначало про те, що, оформлюючи відступлення права вимоги, банк і товариство не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав і обов'язків, які за договором факторингу перейшли до нового кредитора, тому до останнього перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, включаючи установлені договором правила щодо валюти зобов'язання. Крім того, вказувало на те, що ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями необхідна при укладенні кредитного валютного договору, а у вказаній справі між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу.

У липні 2017 року до суду надійшли заперечення на касаційну скаргу від

ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в яких вони посилалися на те, що касаційна скарга ТОВ «Кей-Колект» не містить жодних правових підстав для скасування рішення апеляційного суду. Крім того, ТОВ «Кей-Колект» не є суб'єктом, який може в своїй діяльності використовувати іноземну валюту при здійсненні фінансових операцій, оскільки не має генеральної та індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення валютних операцій. Посилались на те, що судом апеляційної інстанції зроблено вірний висновок про те, що

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мають заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 01 жовтня 2008 року у розмірі 361 318 грн 15 коп.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом установлено, що ОСОБА_4 звернулася до відділення

АКІБ «УкрСиббанк» про надання споживчого кредиту в сумі 42 100 дол. США.

01 жовтня 2008 року АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є

ПАТ «УкрСиббанк», уклав з ОСОБА_4 договір про надання споживчого кредиту, додаткову угоду № 1, додаткову угоду № 2, відповідно до умов якого банк надав відповідачці кредит в іноземній валюті в сумі 42 100 дол. США на строк до 01 жовтня 2025 року зі сплатою 14,5 % річних за користування кредитом (а.с. 6,10). Відповідно до додатку №2 до вказаного договору був встановлений графік платежів (а.с. 11, 19).

З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язання

01 жовтня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 укладено договір поруки, згідно з яким останній зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_4 усіх зобов'язань, що виникли з вищевказаного кредитного договору (а.с. 22-24).

АКІБ «УкрСиббанк» було виконано свій обов'язок та зараховано кредитні кошти на поточний рахунок ОСОБА_4 для подальшого їх використання за цільовим призначенням.

При цьому ОСОБА_4 не виконувала належним чином зобов'язання за вищевказаним кредитним договором, у зв'язку із чим у неї виникла заборгованість, яка станом на 11 листопада 2014 року становить

48 675, 06 дол. США, яка складається із: заборгованості по основній сумі кредиту у розмірі 40 610,81 дол. США; заборгованості за процентами у розмірі

8 064,25 дол. США.

11 червня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу № 4, за яким банк відступив своє право грошової вимоги до боржника за договором про надання споживчого кредиту від 01 жовтня

2008 року (а.с. 37-40).

11 червня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір відступлення права вимоги за договором кредиту. Згідно з виписки додатку №1 до договору факторингу від 11 червня 2012 року заборгованість ОСОБА_4 перед банком складає 42 100 дол. США (а.с. 42).

Районний суд правильно погодився з розрахунком заборгованості у валюті кредиту.

Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом

(частини перша і третя статті 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року № 6-145цс14.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції порушив вказані норми матеріального права та не звернув увагу на те, що кредит надано в іноземній валюті - доларах США.

Натомість суд першої інстанції, додержуючись норм матеріального та процесуального права, зробив законний і обґрунтований висновок по суті спору під час ухвалення рішення в справі, належним чином давши оцінку наданим сторонами доказам.

Отже, суд першої інстанції встановив всі обставини справи, надав їм належну правову оцінку та ухвалив законне рішення.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Одеської області від 26 травня 2016 року скасувати, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2015 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта