Ухвала

Іменем України

20 липня 2018 року

м. Київ

справа № 466/6672/17

провадження № 61-39683ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СтупакО. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2018 року у складі колегії суддів: Крайник Н. П., Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що відповідач є батьком малолітніх дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу із відповідачем, діти залишилися проживати з нею та знаходяться на її утриманні. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 22 лютого 2017 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 800,00 грн на молодшого сина та 900,00 грн на старшого сина. З часу ухвалення зазначеного рішення істотно змінилися обставини, які були підставою для визначення аліментів, а саме доходи відповідача збільшилися.

З урахуванням викладеного, просила змінити спосіб стягнення аліментів на дітей та стягувати з ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 21 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що заявлені вимоги є вимогами про зміну розміру аліментів, при цьому підстави для їх зміни, передбачені статтею 192 СК України відсутні.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення. Змінено спосіб стягнення аліментів, що підлягають стягненню зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання синів ОСОБА_8 та ОСОБА_9, визначений рішенням Апеляційного суду Львівської області від 22 лютого 2017 року із твердої суми на частку від його заробітку.

Стягнуто зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення кожним із дітей повноліття.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що аліменти, які сплачуються відповідачем на утримання малолітніх дітей на підставі рішення Апеляційного суду Львівської області від 22 лютого 2017 року є недостатніми для утримання та нормального розвитку дітей сторін, а тому з урахуванням вимог частини другої статті 182 СК України, визнав за можливе встановити зазначений розмір аліментів.

У липні 2018 року ОСОБА_4 подала касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2018 року, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати зазначене судове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. В касаційній скарзі посилається на те, що апеляційний суд незаконно визначив аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку відповідача, оскільки частиною п'ятою статті 183 СК України визначено, що розмір аліментів на двох дітей становить 1/3 частини від усіх видів заробітку.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

У відповідності до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим як зазначено у частині п'ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 183 СК України).

Відповідно до частини п'ятої статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі, зокрема на двох дітей - 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, апеляційний суд зі урахуванням доказів, наданих сторонами дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів відповідача на кожну дитину окремо, що у сукупності складає 1/3 частини на двох дітей, як це передбачено частиною п'ятою статті 183 СК України.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд незаконно визначив аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку відповідача, а не як передбачено частиною п'ятою статті 183 СК України у розмірі 1/3 частини, не заслуговують на увагу, оскільки розмір аліментів у розмірі 1/6 частини визначено на кожну конкретну дитину.

Оскільки правильне застосування апеляційним судом норм матеріального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів і касаційна скарга є необґрунтованою, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою і шостою статті 394, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадженняу справі за позовомОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2018 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак С. О. Погрібний Г. І. Усик