Справа № 219/5546/18
Провадження № 2-о/219/689/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

судді Павленко О.М.,

за участі секретаря Брагіної М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби в Донецькій області, про встановлення факту постійного проживання на території України, -

в с т а н о в и в:

заявник ОСОБА_1 звернувся з вказаною заявою до Артемівського міськрайонного суду Донецької області, згідно якої просить встановити факт його постійного проживання на території України в період з 15.02.1982 року по 17.09.1982 року, до проголошення незалежності України (до 24.08.1991 року). В обґрунтування заяви вказує, що він народився 5 листопада 1953 року в с.Доми, Гадрутського району, Азербайджан. Він має паспорт громадянина СРСР. Коли в Азербайджані стало неспокійно, почались бойові дії, він з родиною вирішив переїхати жити у більш безпечне місце, на Україну. У с. Васюківка, Бахмутського району, Донецької області проживала його сестра, громадянка України, ОСОБА_2 разом із своєю родиною. Сестра обіцяла допомогти, і тому вони вирішили проживати з нею. В період з 1990 по 1995 роки заявник проживав з дружиною та дітьми на території України за адресою: с.Федорівка, Бахмутського району, Донецької області, вул. Комсомольська буд.2. В селі вони вирощували овочі та продавали на ринку м. Бахмут. В цей період розпався СРСР та утворилась нова держава Україна. 24.08.1991 року була проголошена незалежність України. ОСОБА_1 проживає на її території вже більше 28 років. Згідно зі ст. 3 Закону N 2235-111 громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Для отримання паспорта громадянина України на підставі п.2 ст.6 ЗУ «Про громадянство України» заявнику необхідно підтвердити факт постійного проживання на території України. У Державній міграційній службі йому повідомили, що для отримання паспорта громадянина України необхідно в судовому порядку встановити факт його проживання на її території на День незалежності України. За цих обставин ОСОБА_1 змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити, встановивши факт його постійного проживання на території України до моменту проголошення її незалежності.

Представник заінтересованої особи - Головного управління Державної міграційної служби в Донецькій області ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1, просила винести рішення, яким встановити факт його проживання у вказаний період.

Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши докази, надані заявником в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Так, згідно паспорта громадянина союзу радянських соціалістичних республік серії ІV-ЖГ № 732200 від 7.09.1979 року, заявник ОСОБА_1 народився 5 листопада 1953 року в с. Доми, Гадрутського району, Азербайджанської СРСР, національність вірменин (а.с.4-5). Крім того, у паспорті міститься відмітка про його прописку з 15.02.1982 року по 17.09.1982 року у с. Никифорівка Артемівського району Донецької області (а.с.21,28)

Згідно свідоцтва про шлюб серії ІІ-ЖГ № 370281, виданого 14.09.1983 року Доминською сільрадою Гадрутського району, 14 вересня 1983 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 1983 року вересня місяця 14 числа зроблений запис за № 4 (а.с.6).

Заявник вказує, що у с. Васюківка, Бахмутського району, Донецької області проживала його сестра, громадянка України, ОСОБА_2 разом із своєю родиною. Вказане вбачається з копії картки її прописки, а факт родинних відносин заявника та його сестри ОСОБА_2 підтверджується довідкою № 455 від 11.11.2013 року, згідно якої сімя ОСОБА_1 складається з: батька ОСОБА_5, матері ОСОБА_6 Багієвни, братів ОСОБА_7 та ОСОБА_8, сестри ОСОБА_9 (а.с.8,41).

Крім того, за даними витягу з погосподарської книги № 5 Васюківської сільської Ради народних депутатів Артемівського району Донецької області на 1980, 1981, 1982 р.р. за адресою господарства в с. Никифорівка (особистий рахунок № 375) були зареєстровані: голова сімї ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, дружина (сестра заявника) - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, син ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, брат (тобто заявник) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.32).

Відповідно до записів у трудовій книжці серії ИТ-І № 0466292, 15.03.1982 року ОСОБА_1 зараховано на посаду шофера 2 класу Васюківської дільничної лікарні (наказ № 7 від 15.03.1982), та 29.06.1982 року був звільнений за власним бажанням; 3.10.1982 року прийнятий в радгосп водієм на ремонті (наказ № 107 від 3.10.1982); 3.12.1983 року призначений шофером ГНЗ-52 (наказ № 98 від 3.12.1983) (а.с.29-31).

Відповідно акту від 25.12.2014 року був встановлений факт проживання з 1990 року по 1995 рік сімї ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4) разом з дружиною ОСОБА_4, сином ОСОБА_12 та дочками ОСОБА_13, ОСОБА_14 за адресою: с. Федорівка Артемівського району Донецької області, вул. Комсомольська, буд.2 (а.с.34).

25.01.1999 року ОСОБА_1 був зареєстрований Артемівською державною податковою інспекцією та отримав ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (а.с.7).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_1 пояснила, що вона є сестрою заявника. У 1982 році її брат ОСОБА_1 проживав разом з нею та її сімєю, але був вимушений повернутися до Азербайджану, коли помер їх батько. Згодом, коли там почалися військові дії, він повернувся до України, і вже понад 20 років тут проживає.

Свідок ОСОБА_6 надала пояснення про те, що вона є дружиною заявника. З вересня 1983 року вони перебували у шлюбі, їй відомо, що у 1982 році заявник проживав та був зареєстрований у своєї сестри у с. Васюківка, там же він і працював водієм.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Листом Верховного суду України від 1.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК (ст. 293 ЦПК за новою редакцією) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК (ст. 293 ЦПК за новою редакцією) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про громадянство України» проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Відповідно до статті 3 вказаного Закону України, громадянами України є, зокрема, усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України, тобто 24 серпня 1991 року постійно проживали на території України та особи, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України»: 13 листопада 1991 року проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" , або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_5, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки, і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 р.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженогоУказом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, суд сприймає вказані документи та зібрані у справі докази як носії конкретної інформації, які є підставою для встановлення факту проживання заявника ОСОБА_1 на території України в період з 15.02.1982 року по 17.09.1982 року. Зазначені обставини ніким не оспорені. Цього факту не спростовано і зацікавленою особою.

Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи заявником було обґрунтовано доведені ті обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог. За таких обставин, аналізуючи викладене, суд вважає, щовимоги заявника обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 14, 81, 315-318 ЦПК України, ст.1, 3, 8 Закону України «Про громадянство України», суд,

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, Азербайджанської СРСР, на території України в період з 15.02.1982 року по 17.09.1982 року, до проголошення незалежності України (до 24.08.1991 року).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 30-ти днів з моменту його проголошення, а заінтересованими особами - в той же строк, але з моменту отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 3.08.2018 року.

Суддя -

ОСОБА_15