Справа № 577/1720/18
Провадження № 2/577/785/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2018 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого-судді Гетьмана В.В.,

при секретарі Лиховоз Л.І.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Конотопа цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Конотопської міської ради, ОСОБА_4, треті особи Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області про визнання права власності на самочинне будівництво,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2, уточнивши вимоги позову, просить визнати за нею право власності на самочинно прибудовані до належної їй частини будинку - житлову прибудову А2-1, веранду а3 та сарай О по АДРЕСА_1. Вимоги обгрунтовує тим, що є власником 1/4 ч. АДРЕСА_1. Згідно договору оренди земельної ділянки є орендарем 1/4 ч. земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,1 га та 1/4 ч. земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,0256 га. В період 2007-2009 р. самочинно прибудувала до належної їй частини будинку прибудову А2-1, веранду а3, а також збудувала на ділянці сарай О. У 2014 р. КП "Конотопське МБТІ" виготовило технічний паспорт. Співвласник ? ч. будинку ОСОБА_4 у 2009 р. дав згоду на будівництво вказаних прибудов і сараю. При зверненні до управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській обл. щодо прийняття в експлуатацію самочинно збудованої прибудови отримала відмову, що і змусило звернутись з позовом до суду.

Позивач ОСОБА_2, її представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, фактично пославшись на вищевикладені обставини.

Представник Конотопської міської ради в судове засідання не з'явився, надали заяву про розгляд справи без їх участі, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_4 задоволенню позовних вимог в частині визнання права власності за позивачем на житлову прибудову А2-1 заперечує. Зазначає, що дозволу на будівництво прибудови не надавав, також будівля зведена з порушенням протипожежних норм.

Представник третьої особи Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській обл. в судове засідання не з'явився, надали заяву про розгляд справи без їх участі, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду.

Згідно ст. 213 ч. 1 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Встановлено судом, що ОСОБА_2 є власником 1/4 ч. АДРЕСА_1 (а.с.7-14,), до якої самочинно збудувала прибудову А2-1, веранду а3, які не відповідають вимогам ДБН України (а.с. 66-74), та сарай О (а.с. 15, 22-38). Звернувшись із заявою до третьої особи про прийняття в експлуатацію спірних об"єктів, позивач отримала відмову (а.с. 27-28).

Факт того, що ОСОБА_4 є власником ? ч. АДРЕСА_1 визнаний сторонами, ніким не оскаржується, а тому не підлягає доказуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. А згідно ч. 5 ст. 376 цього Кодексу на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму ВССУ №6 від 30.03.2012 р. "Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" право власності у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 376 ЦК України, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створенно у зв"язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом.

Факт того, що спірні житлова прибудова А2-1, веранда а3 та сарай О по АДРЕСА_1 є самочинним будівництвом, тобто побудовані без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, є встановленим, про що зазначає і сама позивач у своїй заяві.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВССУ №6 від 30.03.2012 р. "Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" не може бути застосовано правила ст. 376 ЦК України при вирішенні справ за позовами про визнання права власності на самочинно збудовані приналежності до основної речі (ганок, веранда, мансарда тощо).

Згідно п. 27 Постанови Пленуму ВССУ №6 від 30.03.2012 р. "Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей 186, 381 ЦК є приналежністю головної речі (будинку). У зв'язку із цим положення частини п'ятої статті 376 ЦК не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на самочинно побудовані господарсько-побутові будівлі й споруди, що були зведені після набуття ним права власності на будинок чи садибу. Прийняття в експлуатацію таких об'єктів нерухомості має здійснюватися відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у спосіб, визначений Порядком прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року № 91.

З технічного паспорту на АДРЕСА_1 вбачається, що житловий будинок А-1 є основною річчю, в розумінні ст.ст.186, 381 ЦК України, в той час як самочинно збудовані прибудова А2-1, веранда а3, сарай О є приналежністю до нього (а.с. 17-21). Позивач просить визнати право власності на прибудову, веранду і сарай, згідно ст. 376 ЦК України, правила якої у даному випадку не можуть бути застосовані.

Крім того, суд звертає увагу на те, що житлова прибудова А2-1, веранда а3 не відповідають вимогам державно-будівельних норм 360-92 (не дотримано протипожежну відстань) (а.с. 66-72).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за їх безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 331, 376 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 5, 7, 9-13, 81, 89, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 повністю.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області або до дня функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи через Конотопський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання АДРЕСА_2, і/нНОМЕР_3

Представник позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання АДРЕСА_3, і/н: НОМЕР_1.

Відповідач Конотопська міська рада, юридична адреса м. Конотоп пр. Миру, 8.

Відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 місце проживання АДРЕСА_4, і/н: НОМЕР_2.

Третя особа Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області, юридична особа м. Суми вул. Шишкарівська, 9.

Повне рішення складено 07 серпня 2018 року.

Суддя Гетьман В. В.