Справа № 236/850/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Саржевської І.В.,

за участю секретаря Олійник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

06.04.2018 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та судових витрат.

Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 27.06.2008 ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_2 власним підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складають між відповідачем та банком кредитний договір.

ПАТ КБ ''ПРИВАТБАНК" було надано ОСОБА_2 кредит у розмірі, встановленому договором, проте відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами. У зв'язку із порушенням відповідачем умов договору станом на 31.01.2018 утворилась заборгованість у розмірі 116990,00 грн. що складається з наступного:

- 8085,23 грн. - заборгованість за кредитом;

-108904,77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Позивач, просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість.

Представник позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, однак до матеріалів справи долучив заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.7).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, просить розглянути цивільну справу без його участі, про що надав до суду відповідну заяву (а.с.113). Крім того під час розгляду справи зазначав, що в анкеті-заяві від 27.06.2008, яка оформлювалась разом з видачею позивачем банківської карки, єдина умова це бажаний кредитний ліміт -4000,00 грн. Будь-яких інших умов, в тому числі істотних, які є притаманні договору, в даній анкеті заяві не вказані. Стосовно нарахованих процентів, він такі умови з банком не погоджував, не підписував, що свідчить про відсутність обовязку їх сплати(а.с.39).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Судом встановлено, що ПАТ КБ ПриватБанк має право на надання банківських послуг, визначених ч.3 ст. 47 Закону України Про банки і банківську діяльність, на підставі ліцензії Національного банку України від 05.10.2011 року № 22 (а.с.26).

Відповідно до п.1.6 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк», банк є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів 30.04.2009 змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк»(а.с.28).

Відповідно до укладеного договору № б/н від 27.06.2008 ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ОСОБА_2 власним підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складають між відповідачем та банком кредитний договір(а.с.14).

Відповідно до п. 3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити(зменшити або збільшити) кредитний ліміт(а.с.17).

Відповідно до довідки , наданою представником ПАТ КБ «Приватбанк», про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, відповідачу було встановлено кредитний ліміт на кредитну картку, а саме: 27.06.2008-1500,00 грн., 18.03.2010-4000,00 грн., 07.07.2010-4500,00 грн., 08.12.2010-5300,00 грн., 21.01.2011-6300,00 грн., 03.03.2011-8300,00 грн., 18.08.2015-8090,00 грн.(а.с.51).

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника, щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до «Правил користування платіжною карткою», Боржник доручає списання з будь-якого рахунку відкритого в Банку в часності з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобовязань.

Відповідно до ст. 1049,1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_2 згідно кредитного договору б/н отримав картки: № 612286, строк дії 04/09; № 660877, строк дії 09/13; № 122782, строк дії 01/14; № 719478, строк дії 08/16(а.с.52).

ОСОБА_2 систематично користувався платіжною карткою, про що свідчить виписка з особового рахунку відповідача за період з 01.11.1999 по 13.05.2018(а.с.56-66).

Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, клопотань про призначення судово-економічних експертиз суду не заявлено.

Отже, під час розгляду справи було достовірно встановлено, що відповідач отримав кредитні кошти, зобовязання щодо їх повернення не виконував; з 25.04.2014 відповідач ОСОБА_2 припинив сплату коштів із погашення кредиту(а.с.11, 60).

Згідно довідки-розрахунку, наданої позивачем, загальна сума заборгованості станом на 31.01.2018 складає 116990,00 грн. що складається з наступного:

- 8085,23 грн. - заборгованість за кредитом;

-108904,77 грн. грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом(а.с.8-12).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач порушував умови зобовязання в частині щомісячного погашення кредиту, що є підставою для стягнення заборгованості по кредиту, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по кредиту в сумі 8085,23 грн. підлягають задоволенню.

З розрахунку заборгованості вбачається, що під час укладення кредитного договору діяла процента ставка по кредиту в розмірі 3% щомісяця, що складає 36,00% річних, з 01.01.2013 -30% річних, тобто 2,5% на місяць, з 01.09.2014 ПАТ КБ «ПриватБанк» збільшив процентну ставку до 2,9% на місяць (34,80% на рік), а з 01.04.2015 3,6% на місяць (43,20% на рік)(а.с.8-12,56-66).

Пунктом п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.4.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.6.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам(а.с.19).

Пункт 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачає, що при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі статтею 1056-1 ЦК у зв'язку з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10.01.2009, що всі рішення банку в будь-якій формі (постанова, рішення, інформаційний лист) щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку є неправомірними лише з 10.01.2009.

При вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК.

При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 43, 57 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Позивач не скористався своїм правом, щоб довести всі обставини, на які посилався при обґрунтуванні позову, зокрема правильність розрахунку заборгованості, відповідач, відповідно, щодо відсутності такої.

Посилання представника позивача про належне повідомлення ОСОБА_2 про підвищення процентної ставки за користування кредитом шляхом направленням СМС-повідомлення на абонента за номером телефону, який належить відповідачу, спростовуються матеріалами справи, а саме відмінність номерів зазначених у анкеті-заяві та розпечатки СМС-повідомлень(а.с.14,53-54) , а тому є безпідставними.

Згідно виписки по картрахунку відповідача за період з 01.01.1999 по 13.05.2018, ОСОБА_2 починаючи з 26.04.2014(а.с.60) кредитною карткою не користувався, будь-яких грошових витрат, операцій не здійснював, а тому підстави для нарахування йому з 01.09.2014 процентів за користування кредитом в розмірі 2,9% на місяць (34,80% на рік), а з 01.04.2015 3,6% на місяць (43,20% на рік) відсутні.

Отже, при розрахунку заборгованості за кредитним договором слід використовувати встановлену процентну ставку 3% щомісяця, що складає 36,00% річних.

Для зясування розміру заборгованості по відсоткам за користування кредитом, судом заборгованість по тілу кредиту на 01.09.2014 (день підвищення відсоткової ставки), що становить 8085,23грн., перемножує на 36% річних, отриманий результат ділить на 360 днів, передбачених кредитним договором, після чого результат множить на кількість днів прострочення зобовязання з 01.09.2014 по 31.01.2018. Отриманий результат є розмір заборгованості по відсоткам за вказаний період, що становить 10098,45 грн. (8085,23 х 36% : 360) х 1249 днів прострочки.

Таким чином, до стягнення з ОСОБА_2 підлягає заборгованість за відсотками за користування кредитом станом на 31.01.2018 у розмірі 10098,45 грн.

Виходячи з наведеного, в сукупності встановлених у справі обставин суд вважає, що позивачем доведений факт укладання кредитного договору між позивачем та відповідачем та факт не виконання відповідачем в повному обсязі своїх зобов'язань за договором, а тому з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.06.2008 в сумі 18183,68 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 8085,23 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 10098,45 грн.

З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 133 ЦПК України судовий збір, включено до складу судових витрат. Згідно ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір та інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ПАТ КБ «ПриватБанк» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 1762,00 грн., що підтверджено наданим позивачем платіжними дорученнями від 21.02.2018(а.с.3).

Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 116990,00 грн. Враховуючи, що судом задоволені позовні вимоги частково на суму 18183,68 грн., що складає 15,54 % від заявлених вимог (18183,68 грн./ (116990,00 грн./100%) = 15,54 %), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 273,81 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1762,00 грн./100% х15,54 % =273,81грн.).

Керуючись ст. ст. 11, 509, 525-527, 530, 1046-1050, 1054-10561 ЦК України, ст. ст. 4,12,13, 81, 133,141,259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 акціонерного товариства ОСОБА_1 акціонерного товариства комерціного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2(Кіровськ), Лиманський(Краснолиманський) район, Донецької області на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний Банк Приватбанк (юридична адреса м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, ідентифікаційний номер за Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 14360570, на рахунок № 3111, МФО 305299), заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.06.2008 в сумі 18183,68(вісімнадцять тисяч сто вісімдесят три гривні 68 копійок)грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 8085,23 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 10098,45 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2(Кіровськ), Лиманський(Краснолиманський) район, Донецької області на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний Банк Приватбанк (юридична адреса м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, ідентифікаційний номер за Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 14360570, на рахунок № 3111, МФО 305299), витрати по оплаті судового збору в сумі 273,81 (двісті сімдесят три гривні 81 копійка)грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Текст рішення виготовлений 03.08.2018.

Суддя -