САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/532/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2018 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Ажмяковій Т.Г.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Управління-служба у справах дітей Соборної у місті Дніпрі ради та Управління-служба у справах дітей Самарської у місті Дніпрі ради про визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Управління-служба у справах дітей Соборної у місті Дніпрі ради та Управління-служба у справах дітей Самарської у місті Дніпрі ради про визначення місця проживання дитини,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_5, третя особа: Управління-служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпро ради про визначення місця проживання дитини. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 14.06.2014 року і до цього часу перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, однак наразі через різноманітні непорозуміння сім'я фактично перестала існувати. Від шлюбу мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час позивач винаймає квартиру в якій проживає разом зі своїм сином. Позивач посилається на ті обставини, що проживання сина з батьком наразі не відповідає інтересам сина, оскільки йому менше трьох років і батько не зможе в повній мірі на даному етапі забезпечити нормальний розвиток дитини, його здорове харчування та належний медичний огляд. Також були випадки, коли відповідач забирав сина на прогулянку та не повертав його а також не повідомляв про місце його перебування, після чого позивач була змушена звертатися до поліції. З урахування уточнених вимог, позивач із застереженням ставиться до зустрічей відповідача із сином у зв'язку з чим просила суд визначити місце проживання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з його матір'ю та відібрати у відповідача та будь-яких інших осіб малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та повернути його матері.

24.05.2018 року відповідач звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1, треті особи: Управління - служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпро ради, Управління - служба у справах дітей Самарської районної у м. Дніпро ради про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування своїх вимог посилався на і обставини, що ОСОБА_1 за власним бажанням покинула родину з метою влаштування особистого життя. Посилання позивача на ті обставини що дитина трирічного віку потребує нормального розвитку, а тому може проживати лише з матір'ю, відповідач спростовує тим, що наразі дитина фактично проживає із батьком, крім того весь час родина перебувала на його забезпеченні. Позивач, виходячи із її доходів, не в змозі самостійно утримувати дитину, крім того вона не зверталась до органу опіки та піклування щодо вирішення питання про місце проживання дитини. Просив суд ухвалити рішення, яким з урахуванням висновку служби у справах дітей від 15.05.2018 року визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 разом із батьком, стягнути з ОСОБА_1 всі судові витрати по справі.

01.02.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с.27-28).

07.02.2018 року на виконання ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська позивачем було подано уточнену позовну заяву (а.с.33).

07.02.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.34-35).

06.04.2018 року позивач уточнила свої позовні вимоги, подавши відповідну заяву, доповнивши позов вимогою про відібрання дитини у відповідача (а.с. 27-28).

20.04.2018 року позивач подала до суду заяву про витребування доказів (а.с. 155-156).

20.04.2018 року ухвалою суду клопотання було задоволено, зобов'язано орган опіки та піклування виконкому Самарської районної у м. Дніпрі ради підготувати та надати до Самарського районного суду м. Дніпропетровська висновок про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представники позивача та позивач в судовому засідання позов підтримали, та просили його задовольнити в повному обсязі на підставі обставин викладених у позовній заяві, заперечували проти задоволення зустрічних позовних вимог.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та просили задовольнити зустрічні позовні вимоги на підставі викладених у позові обставин.

Представник третьої особи - Управління-служби у справах дітей Самарської районної у м. Дніпрі ради в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, підтримувала зустрічну позовну заяву та пояснила, що відповідно до висновків комісії батько піклується про сина, за його місцем мешкання є всі необхідні речі, вони прив'язані одне до одного, позивач проживає на орендованій квартирі, тому прийнято рішення про місце проживання дитини разом із батьком.

Представник третьої особи Управління-служби у справах дітей Соборної районної в м. Дніпрі ради в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, надіслала на адресу суду заяву в якій підтримувала висновок щодо доцільності проживання малолітнього сина з батьком - відповідачем по справі ОСОБА_2

Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 14.06.2014 року перебувають у шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.7)

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Також судом встановлено, що між сторонами по даній справі були фактично припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства та спільне проживання через різні погляди на життя.

ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування від 22.02.2018 року (а.с. 86-87).

Неоподаткований дохід позивача, відповідно до довідки Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра головного управління ДФС у Дніпропетровській області становить 21000 грн. (а.с. 89)

За результатами обстеження умов проживання дитини за місцем мешкання матері ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_2, для проживання сина з матір'ю створені комфортні умови, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 27.03.2018 року (а.с. 126)

За результатами обстеження умов проживання дитини за місцем мешкання батька ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_3, для проживання сина з батьком створені всі належні умови для проживання та розвитку дитини, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 24.01.2018 року (а.с. 12)

Згідно висновку Органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у м. Дніпрі ради № 2-17/789 від 15.05.2018 року доцільним визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місце проживання батька ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а.с. 201-203).

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_7 суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно з п.6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватись фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.12.2008 року №39948/06 у справі «Савіни проти України» викладена позиція про те, що дитина може бути розлучена з матір'ю лише у виняткових випадках.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Малолітній ОСОБА_6. наразі мешкає з батьком ОСОБА_2, де для дитини створені всі належні умови для проживання.

При вирішенні даного спору про місце проживання дитини, суд виходить з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, приймає до уваги встановлені у судовому засіданні факти щодо відповідального ставлення матері ОСОБА_1 до виконання своїх обов'язків, зокрема факт проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 разом із матір'ю після припинення сторонами подружніх стосунків.

До посилань відповідача ОСОБА_2 та його представника щодо неналежного виконання материнських обов'язків позивачкою суд ставиться критично, оскільки в судовому засіданні даних фактів встановлено не було.

В той же час не заслуговують на увагу та, на думку суду, є наслідком спотвореного розуміння процесу виховання дітей в сім'ї, посилання відповідача на необхідність виховання хлопчика саме батьком та неспроможність матір'ю виростити сина, оскільки гідну та виховану людину в сім'ї може виховати як батько, так і мати, а результат буде залежати виключно від порядності, людяності, любові, поваги, правильного підходу до виховання того з батьків, хто діятиме виключно в інтересах дитини.

Крім того, на думку суду, примусове вилучення відповідачем свого малолітнього сина ОСОБА_6, зі звичного для нього середовища - від матері, не може вважатися таким, що здійснене виключно в інтересах дитини.

Суд критично ставиться до висновку органу опіки та піклування Самарської районної у місті Дніпрі ради №2-17/789 від 15.05.2018 року, оскільки він не містить обґрунтування прийнятого рішення про визначення місця проживання дитини разом із відповідачем.

Суд вважає, що усі зібрані по справі докази у їх сукупності дають переконливі підстави дійти висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 разом з матір'ю ОСОБА_1, за її місцем проживання чи перебування.

Що стосується вимоги позивача про відібрання дитини у відповідача, то в цій частині вимог суд вважає за необхідне відмовити виходячи із наступного.

Правові підстави для відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав визначені статтею 170 Сімейного кодексу України.

Так, відповідно до частини 1 вищезазначеної норми Закону, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, якщо вони: ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

Враховуючи той факт, що підчас судового засідання не було встановлено жодної із вище перелічених підстав для відібрання дитини, суд вважає вимогу позивача про відібрання дитини необґрунтованою, а отже такою, що не підлягає задоволенню.

Оскільки часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 виключає можливість задоволення зустрічних позовних вимог, суд відмовляє у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 21, 24, 33 Конституції України, ст.ст.150, 155, 161 СК України, ст.29 ЦК України, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ст.ст. 12, 13, 19, 76-83, 89, 133, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (АДРЕСА_4, іпн.НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_3, іпн.НОМЕР_2), треті особи: Управління-служба у справах дітей Соборної у місті Дніпрі ради (м. Дніпро, пл. Шевченка, 7) та Управління-служба у справах дітей Самарської у місті Дніпрі ради (м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, 51) про визначення місця проживання дитини задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з його матір'ю - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В задоволенні вимоги ОСОБА_1 про відібрання дитини - відмовити. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Управління-служба у справах дітей Соборної у місті Дніпрі ради та Управління-служба у справах дітей Самарської у місті Дніпрі ради про визначення місця проживання дитини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 03 серпня 2018 року.

Суддя О.П.Румянцев