Справа № 161/9825/17
Провадження № 2/161/627/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі: головуючого судді Гриня О.М.,

при секретарі Муригіній А.І.,

за участю: представника позивача Пуха Н.С.,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 21 червня 2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоццбанк», та ОСОБА_2 укладено договір кредиту №070/22.2-016К, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 28 275,00 доларів США для поповнення обігових коштів зі сплатою процентів за користування кредитом 14,5% з кінцевим терміном повернення кредиту - 20 червня 2017 року. Пунктом 2.1 Договору визначено, що Банк надає позичальнику кредит шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку НОМЕР_3 в Волинській обласній філії АКБ «Укрсоцбанк» на поточний рахунок позичальника НОМЕР_2 в Волинській обласній філії АКБ «Укрсоцбанк», на підставі письмової заяви позичальника. Відповідно до п. 2.2 Договору кредит вважається наданим в момент списання суми кредиту з позичкового рахунку, зазначеного в п. 2.1 Договору, на підставі письмової заяви позичальника. Отримавши кредит, відповідач з 08 грудня 2014 року належним чином не виконує свої зобов'язання до договором, не здійснює погашення кредиту та процентів за користування ним у строки та порядку, встановлених договором, чим порушував права банку.

Станом на 12 травня 2017 року заборгованість перед банком за договором кредиту, що підлягає стягненню, становить: 8046,68 доларів США - заборгованість за кредитом; 3589,26 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 48 727,55 грн. - пеня за прострочення строків повернення кредиту; 23 857,40 грн. - пеня за прострочення строків сплати процентів за користування кредитом.

На підставі наведеного просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суму заборгованості за договором кредиту №070/22.2-016К від 21 червня 2007 року, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 8 046,68 доларів США, заборгованості за процент омами за користування кредитом у розмірі 3 589,26 США, пені за прострочення строків повернення кредиту у розмірі 48 727,55 грн., пені за прострочення строків сплати процентів за користування кредитом у розмірі 23 857,40 грн., а також суму сплаченого судового збору.

У своєму відзиві на позов ОСОБА_2 зазначає, що його заборгованість за кредитним договором виникла через важке матеріальне становище. З врахуванням встановлених законом строків загальної та спеціальної позовної давності заявляє про пропуск позивачем строку позовної давності на звернення з даним позовом до суду, оскільки останні платежі ним були здійснені ще 06 березня 2014 року, тоді як з позовом банк звернувся 22 червня 2017 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позові, який просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов заперечував з підстав недоведеності банком суми заборгованості. Просив в позові відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечував, просив в його задоволенні відмовити за недоведеністю.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

21 червня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №070/22.2-016К, згідно якому відповідач отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 28 275,00 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом 13,5% з кінцевим терміном повернення кредиту - 20 червня 2017 року (а.с.11-18).

Договором визначено порядок та графік погашення суми основної заборгованості та затверджено сторонами, кінцевий строк повернення кредитних коштів - не пізніше 20 червня 2017 року (а.с.11).

21 червня 2007 року між АКІБ «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду №1 до договору кредиту №070/22.2-016К, відповідно до якої сторони узгодили внести зміни до кредитного договору та викласти пункт 1.1 статті 1 Договору кредиту в наступній редакції: кредитор зобов'язується надати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності в сумі 28 275,00 доларів США зі сплатою 14,5 % річних та комісій в розмірі та порядку, визначеними тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в Додатку 1 до цього Договору, що є невід'ємною складовою частиною цього договору та порядком погашення суми основної заборгованості згідно з графіком, що міститься в Додатку 2 до цього Договору, який є невід'ємною складовою частиною цього Договору, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за Кредитом не пізніше 20 червня 2017 року, на умовах визначених цим Договором (а.с.23).

21 червня 2007 року між АКІБ «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду №2 до договору кредиту №070/22.2-016К, відповідно до змісту якої сторони внесли зміни до Кредитного договору, а саме: доповнили кредитний договір пунктом про солідарну відповідальність поручителя ОСОБА_4 за кредитним договором, а також встановлено новий графік заборгованості. Інші умови залишились без змін (а.с.24-27).

Факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів в обумовленому розмірі відповідачем не заперечується.

Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

В силу ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст.ст.525, 526, ч.1 ст.625 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В силу положень ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки та інші.

Відповідно до п.4.1. Кредитного договору у разі прострочення позичальником строків погашення Кредиту (його частини) та/або сплати процентів, комісій, зазначених у п.п. 1.1., 2.4, 2.5., 3.3.16., 3.3.17 цього Договору, позичальник сплачує Кредитору пеню в національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період невиконання зобов'язань за цим Договором, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення.

Відповідно до пункту 3.2.6.2 Договору у разі невиконання позичальником своїх обов'язків за цим договором, погіршення фінансового стану позичальника за звітний період, зокрема, появи збитків, зменшення виручки (доходу) від реалізації та/або збільшення дефіциту робочого капіталу за звітний період в порівнянні з аналогічним періодом минулого року на свій вибір вимагати від позичальника дострокового виконання ним всіх своїх зобов'язань за цим договором протягом тридцяти календарних днів від дня отримання позичальником письмової вимоги про повернення кредиту, сплати процентів, комісій , а також можливої неустойки (пені, неустойки).

Відповідачем ОСОБА_2 не виконуються умови договору кредиту, порушені строки повернення кредиту, не вносяться платежі по кредиту та сплаті відсотків, внаслідок чого, станом на 12 травня 2017 року заборгованість перед банком за договором кредиту, що підлягає стягненню, становить: 8046,68 доларів США - заборгованість за кредитом; 3589,26 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 48 727,55 грн. - пеня за прострочення строків повернення кредиту; 23 857,40 грн. - пеня за прострочення строків сплати процентів за користування кредитом.

Вказаний розрахунок, який містить детальний розрахунок заборгованості як по тілу кредиту, так і по процентах, узгоджується з відомостями з виписок по рахунках, що відкривалися для обслуговування кредитного договору, і не суперечить висновку експертизи, жодних доказів на його спростування відповідачем не надано, а тому суд покладає його в обґрунтування рішення як об'єктивний доказ, що підтверджує розмір заборгованості відповідача за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості, який містить детальний розрахунок заборгованості як по тілу кредиту, так і по процентах і пені, повністю узгоджується із матеріалами справи та відповідачем не спростований, а тому суд приходить до висновку, що позивачем належними доказами, у відповідності до приписів ст. 81 ЦПК України підтверджено заявлені позовні вимоги в частині загального розміру заборгованості за Кредитним договором №070/22.2-016К від 21 червня 2007 року (з наступними змінами та доповненнями) і ці вимоги підлягають задоволенню.

Доводи відповідача ОСОБА_2 про не зарахування банком певних платежів, здійснених ним, в рахунок погашення заборгованості, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та є необґрунтованими.

Відповідно до нормативних документів НБУ банк може провести валютно-обмінні операції, задовольняючи потреби своїх клієнтів як щодо продажу валюти так і щодо її купівлі до початку торговельної сесії, не подаючи в подальшому заявку на участь у торгівельній сесії. При такому проведенні операції в системі підтвердження угод на міжбанківському валютному ринку України дані угоди не відображаються, і доводи апеляційної скарги не можуть спростувати проведення операцій на міжбанку.

Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 даного закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України.

Відповідно до п. 2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління НБУ №275 від 17.07.2001 року, за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями.

Щодо вимог підпункту «в» п.4 ст.5 Декрету КМУ, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на цей час законодавець не визначив межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НІБУ від 14.10.2004 року № 438, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (тобто отримав банківську ліцензію та дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

З вищенаведеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

З Банківської ліцензії №5 від 29 грудня 2001 року та дозволу Національного Банку України № 5-1 від 29 грудня 2001 року, виданого Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» вбачається, що АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», має право здійснювати операції визначені п.п. 1-4 ч. 2 та ч. 4 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (в редакції на час видачі зазначеного дозволу) з додатком, тобто банку надано дозвіл на проведення операцій з валютними цінностями.

У зв'язку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Отже, кредитний договір укладено сторонами у відповідності зі ст.1055 ЦК України, в письмовій формі за волевиявленням обох сторін, кожна із сторін розуміла мету укладення договору, та підписала його, протягом тривалого часу договір виконувався, а тому суд не приймає доводи сторони відповідача щодо неналежного виконання ПАТ «Укрсоцбвнк» своїх зобов'язань за цим договором та приходить до висновку про те, що доводи відповідача є необґрунтованими та зводяться до намагання уникнути відповідальності з погашення заборгованості за кредитом.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно правової позиції висловленій в Постанові Верховного Суду України від 19.03.2014р. у справі № 6-14цс14 відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, Верховний Суд України прийшов до висновку, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

З дослідженої судом виписки по особовому рахунку НОМЕР_4 та копії акту зрівняння розрахунків з дебіторами та кредиторами по особовому рахунку НОМЕР_4 за період з 01 лютого 2011 року по 25 травня 2018 року встановлено, що відповідач ОСОБА_2 останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором №070/22.2-016К здійснив 07 серпня 2014 року в сумі 58 доларів США, тоді як з даним позовом ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось 08 червня 2017 року, тобто в межах трирічного строку.

З розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування пені здійснено позивачем за період з травня 2016 року по травень 2017 року, тобто з дотримання спеціального, річного, строку давності.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 необхідно стягнути сплачений судовий збір на користь позивача ПАТ «Укрсоцбанк» у розмірі 5669,83 грн.

Керуючись ст.ст. Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. 11, 16, 509, 512-514, 516, 526, 527, 530, 546, 549, 551, 572, 574-575, 610 - 612, 625, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_5, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (ідентифікаційний код 00039019, місто Київ вулиця Ковпака, будинок 29) заборгованість за кредитним договором № 070/22.2-016К від 21.06.2007 року в сумі 8 046,68 доларів США (вісім тисяч сорок шість доларів шістдесят вісім центів) за тілом кредиту, 3 589,26 (три тисячі п'ятсот вісімдесят дев'ять доларів двадцять шість центи) доларів США за процентами за користування кредитом, 48 727,55 грн. (сорок вісім тисяч сімсот двадцять сім гривень п'ятдесят п'ять копійок) пені за прострочення строків повернення кредиту, 23 857,40 грн. (двадцять три тисячі вісімсот п'ятдесят сім гривень сорок копійок) пені за прострочення строків сплати процентів за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_5) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (ідентифікаційний код 00039019, місто Київ вулиця Ковпака, будинок 29) судові витрати у сумі 5 669,83 грн. (п'ять тисяч шістсот шістдесят дев'ять гривень вісімдесят три копійки).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 08 серпня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.

Волинської області