Постанова

Іменем України

18 липня 2018 року

м. Київ

справа № 607/11798/15-ц

провадження № 61-3598св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі: Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Корольова-5», ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Корольова-5» та ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 26 лютого 2016 року у складі колегії суддів:Гурзеля І. В., Щавурської Н. Б., Ходоровського М. В.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Корольова-5» (далі - ОК «ЖБК «Корольова-5»), ОСОБА_4 про визнання недійсними рішень правління та загальних зборів кооперативу, скасування державної реєстрації на нерухоме майно, визнання недійсними свідоцтва про право власності та договору про внесення пайового внеску.

Позов мотивовано тим, що 26 березня 2010 року між нею та приватним підприємством Тернопільська фірма «Будівельник» (далі - ПП Тернопільська фірма «Будівельник») було укладено договір відповідно до якого зазначене підприємство зобов'язувалось збудувати та передати у власність позивачу квартиру АДРЕСА_2.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 11 липня 2011 року визнано майнове право за ОСОБА_3 на 51,64 кв. м площі зазначеної квартири - пропорційно оплаченої нею суми згідно з договором.

Довідавшись, про те, що створено ОК «ЖБК «Корольова-5», вона подала заяву про вступ до цього кооперативу та 30 березня 2011 року сплатила на рахунок кооперативу 1500 грн як вступний членський внесок за квартиру. Надалі, вона намагалась сконтактувати з головою кооперативу, однак кооператив поміняв місце перебування і їй це не вдалось. Як стало відомо пізніше, загальними зборами ОК «ЖБК «Корольова-5» не приймалось рішення про визначення розміру вступного, членських внесків та паю, її не було поставлено до відома про розмір таких внесків, які були б затверджені рішенням загальних зборів. Крім цього, загальними зборами кооперативу не приймалось рішення про порядок передачі паїв його членами кооперативу.

Вона свій майновий пай кооперативу не передавала. Отже, спірна квартира не була передана кооперативу, як пайовий внесок, кооператив не приймав її на баланс, а тому зазначене майно кооперативу не належить. Крім цього, рішеннями правління вказаного кооперативу №11 від 12 березня 2013 року, загальних зборів кооперативу від 21 квітня 2013 року вирішено продати її квартиру АДРЕСА_1. Однак, правління та загальні збори не приймали рішення про передачу зазначеної квартири як пай члену кооперативу ОСОБА_4 Відповідно до протоколу №16 загальних зборів членів кооперативу від 08 грудня 2013 року спірну квартиру АДРЕСА_1, яку ще 02 жовтня 2013 року було передано як пай ОСОБА_4, повторно вирішено продати.

Внаслідок незаконних дій ОК «ЖБК «Корольова-5», порушено її майнові права, а тому вона вважає, що зазначені рішення необхідно визнати недійсними та скасувати, як і правовстановлюючі документи на ім'я ОСОБА_4

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 9 грудня 2015 року у позові ОСОБА_3 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що рішення кооперативу відповідали статутним нормам, відтак не встановив підстав недійсності його рішень та договору про купівлю-продаж спірної квартири між сторонами.

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 26 лютого 2016 року рішення міськрайонного суду скасовано та постановлено нове, яким позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним рішення правління ОК «ЖБК «Корольова-5» від 12 березня 2013 року № 11 в частині продажу квартири АДРЕСА_1. Визнано недійсним рішення загальних зборів ОК «ЖБК «Корольова - 5» №13 від 21 квітня 2013 року та №16 від 08 грудня 2013 року в частині продажу квартири АДРЕСА_1. Визнано недійсним договір про внесення пайового внеску від 10 вересня 2013 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОК «ЖБК «Корольова -5». Скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №8761115 від 06 грудня 2013 року. Визнано недійсним свідоцтво про право власності, видане 06 грудня 2013 року реєстраційною службою Тернопільського районного управління юстиції. Скасовано державну реєстрацію права власності на нерухоме майно-квартиру об'єкт житлової нерухомості, АДРЕСА_3, номер нерухомості 52 за ОСОБА_4

У березні 2016 року ОК «ЖБК «Корольова -5» звернувся до суду з касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 26 лютого 2016 року, у якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 26 лютого 2016 року, у якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

13 вересня 2016 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_4

18 квітня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОК «ЖБК «Корольова-5».

22 лютого 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ призначено справу до судового розгляду.

24 січня 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційні скарги ОК «ЖБК «Корольова-5» та ОСОБА_4 необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 26 березня 2010 року між ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» та ОСОБА_3 укладено договір, відповідно до умов якого ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» приймає у ОСОБА_3 у пайове будівництво двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Планова вартість цільового об'єкта на момент укладення договору складає 262768,00 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 11 липня 2011 року, яке набрало законної сили, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» про визнання майнових прав на частку в об'єкті незавершеного будівництва, визнано за ОСОБА_3 майнові права на 51,64 м.кв. двокімнатної квартири за вищевказаною адресою.

Надалі фірма ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» не завершила добудову будинку та згідно з договором від 11 серпня 2011 року передала ОК «ЖБК «Корольова-5» у власність матеріали та обладнання, які були використанні у процесі будівництва (створення майна) з відповідними актами передачі. У договорі зазначалось, що вказані матеріали та обладнання придбано за кошти осіб, з якими було укладено договори, щодо будівництва багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1

Для завершення будівництва будинку по вул. Корольова,5, пайовики створили ОК «ЖБК «Корольова-5» на основі добровільного об'єднання пайовиків фірми ОК «ЖБК «Корольова-5».

Згідно з висновком про вартість майна від 21 жовтня 2011 року № 95, наданого приватним підприємством «Експертоцінка», вартість переданого об'єкта, відповідно до висновку про вартість майна, станом на 13 жовтня 2011 року становить 33 117 440 грн.

09 січня 2013 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Тернопільській області зареєструвала Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації № ТП 8 на ім'я замовника ОК ЖБК «Корольова-5» - групи зблокованих секційних житлових будинків з вбудованими стоянками для автомобілів на землях Байковецької сільської ради Тернопільського району на АДРЕСА_1

Із пояснень голови кооперативу судами встановлено, що на час передачі товариству майна готовими були коробка будинку та дев'ятий поверх, де знаходилась спірна квартира, крім перекриття стелі.

Відповідно до протоколу загальних зборів членів ОК «ЖБК «Корольова-5» від 09 серпня 2011 року зборами прийнято рішення про встановлення першого вступного внеску для вступу громадян до кооперативу таким чином: для дольовиків (пайовиків) на квартиру у розмірі 1500 гривень, місячний членський внесок для дольовиків (пайовиків) на квартиру у розмірі 35 гривень у місяць. Крім цього, відповідно до протоколу № 5 загальних зборів ОК «ЖБК «Корольова-5» від 12 лютого 2012 року встановлено вартість одного метра квадратного загальної площі квартир у розмірі 480 грн.

Згідно з копією заяв від 22 лютого 2013 року, представлених ОСОБА_3, адресованих голові ОК «ЖБК «Корольова-5», остання просила повідомити її реквізити для оплати коштів за невиплачені квадратні метри (13,91) двокімнатної квартири АДРЕСА_1 за договором від 26 березня 2010 року, укладеного між нею та ПП «Тернопільська фірма «Будівельник», зазначила, що нею було внесено на рахунок зазначеного кооперативу членський внесок у розмірі 1500 грн. Зазначені заяви, виходячи із тверджень представника позивача, було надіслано рекомендованими листами 26 лютого 2013 року на адресу кооперативу.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно із копії квитанції № 35 від 30 вересня 2011 року, позивачем було внесено на рахунок кооперативу ОК «ЖБК «Корольова-5» 1500 грн, призначення платежу членський внесок за квартиру. Рішення правління із затвердженням його надалі зборами ОК «ЖБК «Корольова-5», відповідно до Статуту ОК «ЖБК «Корольова-5», про прийняття ОСОБА_3 до зазначеного кооперативу не приймалось.

Згідно з протоколом засідання членів правління ОК «ЖБК «Корольова-5» від 12 березня 2013 року (питання №1), головою кооперативу наведено заборгованість зі сплати боржниками, у тому числі за квартирою АДРЕСА_1 пайових внесків, яка в загальній сумі складає 752 536,00 грн, запропоновано вжити заходів щодо продажу квартир, після погодження з пайовиками на загальних зборах кооперативу.

Згідно із протоколом від 21 квітня 2013 року № 13 загальних зборів кооперативу ОК «ЖБК «Корольова-5», зборами вирішено підтвердити зазначене рішення членів правління від 12 березня 2013 року протокол №11, а також щодо сум заборгованості за квартирами, та здійснити продаж квартир з великою заборгованістю, а також квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до протоколу №16 від 08 грудня 2013 року загальних зборів кооперативу ОК «ЖБК «Корольова-5», зборами вирішено підтримати рішення членів правління кооперативу та затверджено вартість одного метра квадратного загальної площі квартири у розмірі 4878 грн. Вирішено також повторно підтвердити відчуження квартир та критих автостоянок в пайовиків, які не є членами кооперативу та не є платниками пайових внесків, а також квартиру АДРЕСА_1, затверджено список членів кооперативу, які виключені із нього та членів кооперативу, які було передано до реєстраційного центру згідно додатку №1 та додатку № 2, відповідно до яких пайовиком та членом кооперативу зазначено ОСОБА_4

Зазначене рішення про відчуження квартири АДРЕСА_1 порушує майнові права ОСОБА_3 на зазначену квартиру, які встановлені рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 11 липня 2011 року, яке набрало законної сили, яким встановлено обставини, що не підлягають доказуванню відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України 2004 року.

Відповідно до статті 190 ЦК майном як особливим об'єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Майнові права є не споживною річчю та визнаються речовими правами.

Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (стаття 3 Закону).

Майнові права на нерухомість, що є об'єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки об'єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки об'єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього.

Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

З цього випливає, що захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Статтею 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» визначено перелік можливих механізмів залучення коштів у житлове будівництво, якими є: фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, недержавні пенсійні фонди, які створені та діють відповідно до законодавства, а також випуск безпроцентних (цільових) облігацій, за якими базовим товаром виступає одиниця нерухомості.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України &qu-f;Про інвестиційну діяльність&quin; інвестиційною діяльністю вважається сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб та держави щодореалізації інвестицій.

До спірних правовідносини, які виникли між сторонами необхідно застосувати Закон України «Про інвестиційну діяльність», оскільки діяв інститут спільного інвестування способом, не забороненими чинним законодавством.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність» основним правовим документом, що регулює відносини між суб'єктами інвестиційної діяльності є договір (угода). Враховуючи це, інвестор, який правомірно здійснює інвестиційну діяльність, зобов'язаний укласти договір або низку договорів, якими врегулюються відносини, пов'язані із створенням об'єкта інвестицій, у тому числі об'єкта житлового будівництва. Саме на такі договір/договори розповсюджується обмеження на їх розірвання, яке передбачене частиною четвертою статті 3 Закону України &quze;Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва&q?бі;.

Статтями 18, 19 Закону України «Про інвестиційну діяльність» встановлюються державні гарантії та захист інвестицій.

Таким чином, апеляційний суд правильно встановив, що відповідач ОК «ЖБК «Корольова-5», укладаючи з ОСОБА_4 оспорюваний договір про внесення пайового внеску за квартиру АДРЕСА_1, не врахував, що зазначена квартира була проінвестована позивачем ОСОБА_3 у розмірі 51,64 кв. м з необхідних 65,55 кв. м, що встановлено судовим рішенням та доказуванню не підлягає відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України 2004 року.

Цей факт, також підтверджується висновком про вартість майна, де зазначено готовність фундаментів та покрівлі будинку АДРЕСА_1 (95 % стін, перегородок, перекриття-90%), що відповідає вкладеним позивачем інвестиціям ( а. с. 86).

Кооператив розпорядився майном та майновими правами, які йому не належали. Кооперативу передано від попереднього підрядника, такі ж права та обов'язки, які той мав стосовно інвесторів будівництва, тобто обов'язок добудувати будинок із здачею в експлуатацію та виділити квартиру, що не було дотримано стосовно позивача.

Суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги доводи кооперативу про те, що він був власником спірної квартири, оскільки провів її добудову. Поза увагою суду залишилося те, що власність може набуватись в силу закону чи договору.

Апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що крім майнових прав на спірну квартиру ОСОБА_3, у зв'язку із зобов'язанням добудови і її ухилення від виконання вказаних зобов'язань можуть порушуватися права інших забудовників, однак у випадку зазначених дій позивача, як про це стверджують відповідачі, припинення її майнових прав з цих підстав, повинно відбуватись у судовому порядку, а не за рішенням кооперативу. Кооператив не має права вирішувати питання щодо майна інших осіб, які не є його членами.

З огляду на зазначене, доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, тому Верховний Суд дійшов висновку, що касаційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Корольова-5», ОСОБА_4залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 26 лютого 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

С.О. Погрібний

Г.І. Усик