Провадження № 2/537/395/2018
Справа № 537/572/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.08.2018 року м. Кременчук
Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Сьоря С.І., за участю: секретаря - Яворської А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Кременчуцької міської ради Полтавської області до фізичної особи ОСОБА_1, за участю третіх осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Кременчук», Комунального підприємства «Квартирне управління Кременчуцької міської ради» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Представник Кременчуцької міської ради Полтавської області звернувся до суду з позовною заявою відповідно до якої просив суд винести рішення, яким визнати ОСОБА_1Є такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою №51 в будинку №22 по вул.. Східна в м. Кременчуці.
Позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до ст.5 ЖК України державний житловий фонд перебуває у володінні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих рад). Згідно зі ст. 13 ЖК України відповідно до Основ житлового законодавства Союзу PCP і союзних республік державне управління в галузі використання і забезпечення схоронності житлового фонду здійснюється Радою Міністрів СРСР, Радою Міністрів Українською PCP, виконавчими комітетами місцевих рад народних депутатів, міністерствами, державними комітетами і відомствами, а також спеціально уповноваженими на те державними органами відповідно до законодавства Союзу PCP і Української PCP.
Крім того, ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає, що до делегованих повноважень виконавчих органів міських рад належить: здійснення контролю за станом квартирного обліку; додержанням житлового законодавства; облік відповідно до закону житлового фонду та здійснення контролю за його використанням.
Територіальна громада міста Кременчука в особі Кременчуцької міської
ради Полтавської області є власником кімнати 51 жилою площею 11.10 кв. м. в
буд. 22 по вул. Східній в місті Кременчуці Полтавської області.
Відповідно до довідки TOB «Місто для людей Кременчук» (витяг з особового рахунку № 130691) ОСОБА_1 (далі Відповідач) є наймачем кім. 51 в буд. 22 по вул. Східній в місті Кременчуці Полтавської області, та зареєстрована за цією адресою.
Відповідно до ст. 41 Конституції України «... кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. ... Право приватної власності є непорушним.»
Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Разом з тим, згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ст. 71 ч. 1 Житлового кодексу У PCP при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців.
Так, відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
У відповідності до актів обстеження житлового приміщення на факт проживання від 01.09.2015 p., 14.01.2016 p., 17.03.2016 p., 18.05.2017 p., 07.12.2017 p. виявлено, що в кімнаті 51 в буд. 22 по вул. Східна в місті Кременчуці Полтавської області ніхто не проживає з 2015 року по теперішній час.
Таким чином, оскільки за вищевказаною адресою Відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою комунальних послуг, які не надаються але нараховуються. Заборгованість по квартплаті станом на 18.12.2017 рік складає 2653.13 (дві тисячі шістсот п'ятдесят три гривні тринадцять копійок) грн.
Кременчуцька міська рада Полтавської області вважає, що Відповідач втратила право користування житловим приміщенням, оскільки, не проживає у кімнаті 51 буд. 22 по вул. Східна більше шести місяців, не відноситься до неї як до місця свого постійного проживання, не сплачує квартплату та комунальні послуги, чим заподіює збитки власнику житла.
Вважає, що відповідач втратила право користування жилим приміщенням в гуртожитку внаслідок відсутності понад встановлені строки (шість місяців), а тому вони змушені були звернутися до суду з даним позовом.
Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча завчасно надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання повторно не зявилася без повідомлення причин, відзив на позовну заяву до суду не подала.
Представник третьої особи ТОВ «Місто для людей Кременчук» в судове засідання не зявився з невідомих суду причин.
Представник третьої особи Комунального підприємства «Квартирне управління Кременчуцької міської ради» до судового засідання не з»явився, направив до суду заяву відповідно до якої просить позовні вимоги задовольнити та справу розглядати у його відсутність.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, - постановив: провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність представника позивача, відповідача та представників третіх осіб.
Розглянувши справу, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.
На підставі рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради № 223 від 19.03.2010 року «Про впорядкування статусу житлових будинків, формування та використання фондів житла соціального призначення та для тимчасового проживання громадян у м. Кременчуці, територіальна громада міста Кременчука в особі Кременчуцької міської ради Полтавської області є власником гуртожитку №22 по вул. Східній в місті Кременчуці Полтавської області.
Як вбачається із довідки (витяг з особового рахунку 3130691), виданої TOB «Місто для людей Кременчук» 18.12.2007 року за вих..№2734/36, відповідач ОСОБА_1 є наймачем кімнати №51 по вул.. Східній, 22 в м. Кременчуці та місце проживання останньої у встановленому законом порядку зареєстровано за вказаною адресою.
Відповідно актів перевірки законності користування жилими приміщеннями комунальної власності громадянами, що зареєстровані в житлових будинках та гуртожитках міста Кременчука від 01.09.2015 року, 14.01.2016 року, 17.03.2016 року, 18.05.2017 року, 07.12.2017 року, які складені інспектором з інвентаризації нерухомого майна КП «Квартирне управління Кременчуцької міської ради», представником ТОВ «Місто для людей Кременчук» (ТОВ «Добробит»), представником ГЖЕП «Автозаводське», відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в кімнаті №51 секція №10 в будинку №22 по вул..Східна в м.Кременчуці Полтавської області не проживає з 2015 року.
Главою 4 ЖК УРСР визначено порядок користування гуртожитками. Нормами цієї глави не передбачено підстав для визнання громадян такими, що втратили право користування житловими приміщеннями в гуртожитку.
Між тим, змінами до законів «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.92 №2482-ХІІ, «Про приватизацію державного майна» від 4.03.92 №2163-ХІІ передбачено, що гуртожитки включено до обєктів державного житлового фонду, що підлягає приватизації (закон «Про внесення змін до деяких законів України з питань забезпечення захисту житлових прав громадян, які проживають у гуртожитках» від 3.03.2005 №2453-ІV).
Оскільки правовий режим гуртожитків, житлові приміщення яких підлягають приватизації відповідно до закону «Про приватизацію державного житлового фонду», прирівняний до правового режиму житлових приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, то на мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються норми стст.71, 72 ЖК УРСР.
Ст. 71 ЖК УРСР передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а якщо вони були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.
Згідно ст..72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, проводиться в судовому порядку.
З урахуванням подібності правовідносин щодо користування житловою площею в гуртожитку з правовідносинами, що регулюються загальними правилами ч.1 ст.71 ЖК УРСР щодо відсутності осіб, які мають право користування житловим приміщенням державного або громадського житлового фонду, положення цих правил про збереження за відсутнім права на житлове приміщення протягом шести місяців слід застосовувати і в разі тимчасової відсутності особи, якій надавалася житлова площа для проживання в таких гуртожитках (за відсутності підстав для виселення).
Враховуючи викладене, а також те, що як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 без поважних причин більше 6 місяців не проживає в кімнаті №51 в будинку №22 по вул.Східній в м.Кременчуці Полтавської області, то суд приходить до висновку, що остання втратила право користування вказаним житловим приміщенням, в звязку з чим позовні вимоги є законними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Відповідно до ст..141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір.
Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282 ЦПК, ст..ст.29, 391ЦК України, ст..ст.71, 167 ЖК України, суд, -

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 14 серпня 2018 року.
Суддя: