АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 682/3252/17
Провадження № 22-ц/792/1110/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання - Кошельник В.М.,

за участю: відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 682/3252/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2018 року (суддя Маршал І.М.) у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дітей,

встановив:

В листопаді 2017 року позивач ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом та просила стягнути на її користь з ОСОБА_4 аліменти на дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 15 грудня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 У них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_7 та ІНФОРМАЦІЯ_2 донька ОСОБА_8, які перебувають на утриманні позивача. Шлюбні відносини фактично припинені. На протязі 2014-2016 років позивач неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні у медичних закладах і весь цей час вихованням, матеріальним утриманням та розвитком дітей займалися її родичі. Відповідач офіційно працює, інших осіб на утриманні не має. Тому, вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти за минулий час, а саме з 15 грудня 2014 року до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 щомісячно аліменти на утримання дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.11.2017 року до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір в дохід держави в сумі 704грн.80коп. Рішення допущено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. В решті позову відмовлено.

_______________________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції - Маршал І.М.

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія - 50

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, розмір аліментів, який стягнуто рішенням суду, не може забезпечити повноцінного розвитку та достатнього матеріального забезпечення дітям. При визначенні розміру аліментів не враховано доходи відповідача. Крім того, судом не вірно визначено час, з якого підлягають стягненню аліменти на дітей.

Апелянт ОСОБА_6 повідомлена належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5, заперечуючи проти апеляційної скарги зазначили, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Заслухавши учасників справи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Встановлено, що сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Діти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживають з позивачем та перебувають на її утриманні.

Відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 2 і 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_4 є батьком неповнолітнього сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4., якого він також зобов'язаний утримувати до досягнення ним повноліття.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд правомірно виходив з того, що відповідач не надає в достатній мірі позивачу кошти на утримання неповнолітніх дітей та, враховуючи матеріальне становище відповідача, наявність на його утриманні також неповнолітнього сина дійшов правильного висновку щодо стягнення аліментів на дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Відповідно до ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано, а судом не здобуто належних та допустимих доказів того, що сторони визначили розмір аліментів, які зобов'язувався щомісячно сплачувати відповідач, а також, що ОСОБА_6 вживала заходи щодо одержання аліментів від відповідача, а останній ухилявся від їх сплати.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на дітей за минулий період.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального і процесуального права, а тому рішення суду відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 серпня 2018 року.

Судді: /підпис/ Т.В.Спірідонова

/підпис/ А.В.Купельський

/підпис/ Т.О.Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова