Справа № 686/706/18
19 липня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого-судді Бондарчука В.В.,
при секретарі Д'якович О.О.,
з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому за правилами загального позовного провадження справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих коштів,
12 січня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про відшкодування шкоди в сумі 8 392 грн, посилаючись на те, що Управлінням пенсійного фонду України в м. Хмельницькому з 18 липня 2003 року по 1 грудня 2015 року здійснювалася виплата пенсії по інвалідності ОСОБА_4 7 жовтня 2015 року до Управління пенсійного фонду України в м. Хмельницькому надійшов лист від Управління державної міграційної служби в Хмельницькій області, в якому було повідомлено, що ОСОБА_4 з 20 квітня 2014 року знятий з обліку у звязку із виїздом па постійне місце проживання в Ізраїль. Оскільки ОСОБА_4 не повідомив УПФ України в м.Хмельницькому про зняття з реєстраційного обліку виникла переплата пенсії в сумі 8 392 грн. Виплата пенсії за період з 1 травня 2014 року по 31 грудня 2014 року здійснювалася через банкомати ПАТ «Укрсоцбанк», а відомості щодо зняття коштів а період з 1 червня 2014 року 31 грудня 2014 року відсутні. Відповідно до листа УДППЗ «Укрпошта» з 1 січня 2015 року по 30 червня 2015 року пенсія виплачувалася згідно довіреності предявнику паспорта серії НА 935471. Таким паспортом користується ОСОБА_2
Оскільки довіреність ОСОБА_4 видана на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 УПФ України в м.Хмельницькому вважає, що саме ці особи повинні повернути надміру отримані кошти відповідно до ст.ст.22, 1166, 1212 ЦК України З огляду на викладене позивач просить його вимоги задовольнити та стягнути солідарно з обох відповідачів надміру виплачені кошти.
В судовому засіданні представник позивача вимоги викладені у позові підтримав в повному обсязі.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку.
Суд, із згоди представника позивача ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Як встановлено в судовому засіданні на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в м. Хмельницькому з 18 липня 2003 року перебував ОСОБА_4, який отримував пенсію по інвалідності.
ПАТ «Укрсоцбанк» на запит УПФ України в м. Хмельницькому листом №10.4-186/48-227 від 29 лютого 2016 року надало відомості, про те, що пенсійні кошти, що надходили на картковий рахунок ОСОБА_4 за період з 1 травня 2014 року по 31 травня 2014 року були зняті через банкомат карткою власника рахунку в сумі 1 060 грн.
УДППЗ «Укрпошта» листом від 11 лютого 2016 року №02/559 надало відомості УПФ України в м. Хмельницькому що виплату пенсії ОСОБА_4 за період з 1 січня 2015 року по червень 2015 року було здійснено за довіреністю особі, яка надала НОМЕР_1 та надано копію довіреності.
Із змісту довіреності вбачається, що ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_3 та ОСОБА_2 одержувати належні йому кошти.
Відповідно до довідки від 30 листопада 2015 року розмір переплати пенсії ОСОБА_4 за період з 1 травня 2014 року по 30 червня 2015 року становить 14 686 грн., однак позивач просить стягнути кошти за період з 1 листопада 2014 року по 30 червня 2015 року в сумі 8 392 грн.
Суд, відмовляючи у задоволенні позову виходить із наступного.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
ОСОБА_5 управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримували належні до виплати суми пенсії ОСОБА_4 на підтвердження чого надало копію довіреності, а також лист УДППЗ «Укрпошта» від 11 лютого 2016 року, з якого вбачається, що пенсію за період з січня 2015 року по червень 2015 року отримала особа, яка використовує НОМЕР_1. Згідно даних автоматичної системи обліку пенсії та допомог (АСОПД). Паспорт за таким номером належить ОСОБА_2
Безпідставність отримання коштів відповідачами ОСОБА_5 управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області обґрунтовує тим, що пенсія, яка виплачувалася ОСОБА_4 була отримана всупереч вимогам ст.ст.49, 51 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», надалі Закон 1058-IV враховуючи, що він виїхав на постійне місце проживання до держави Ізраїль.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Закону 1058-IV виплата пенсії припиняється за рішенням територіальних органів пенсійного фонду України або рішенням суду на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно ст.51 Закону 1058-IV у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.
Рішення про припинення виплати пенсії ОСОБА_4 з 1 грудня 2015 року було прийнято управлінням Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому 16 листопада 2015 року з підстав виїзду за межі України на постійне місце проживання.

Однак позивач не врахував той факт, що рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року у справі №25рп/2009 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року N 1058-IV.

Відповідно до ст.152 Конституції України Закони та інші правові акти або їх окремі положення визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

В силу ст.69 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 16 жовтня 1996 року №422/960ВР, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

За таких обставин, у позивача відсутні будь-які підстави вимагати повернення сум пенсії виплачених ОСОБА_4 за період з 1 листопада 2014 року по 30 червня 2015 року, оскільки право на їх отримання ОСОБА_4 гарантовано Законом №1058-IV та ст. 46 Конституції України.

З огляду на викладене, посилання позивача на ст.ст.22, 1166, 1212 ЦК України, як на підставу для задоволення позову на думку суду не заслуговує на увагу, оскільки до фактичних правовідносин застосовані бути не можуть.

Крім цього суд звертає уваги позивача на те, що відповідно до ст.237 ЦПК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Так ОСОБА_2, отримуючи суми пенсії належні до виплати ОСОБА_4 в період з 1 січня 2015 року по 30 червня 2015 року на підставі довіреності діяла саме від його імені і отримані гроші є власністю ОСОБА_4, і в тому випадку, якщо дійсно мало б місце їх безпідставне отримання, відповідачем по справі мав би бути ОСОБА_4, який проживає в Державі Ізраїль, а не особи зазначені у довіреності. Тобто позов предявлено до неналежних відповідачів.

Крім цього доказів того, що ОСОБА_3 отримував пенсійні виплати за ОСОБА_4 суду не було надано, позовні вимоги до нього ґрунтуються на припущенні.

В судовому засіданні клопотання про залучення в якості співвідповідача по справі ОСОБА_4 до суду не надходило, а суд позбавлений можливості самостійно залучити в якості співвідповідача до участі у справі.

Крім цього суд не залучав до участі ОСОБА_4 в якості третьої особи, оскільки вимоги позивача були безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону і прийняте рішення про відмову у задоволенні позову ніяким чином не призвело до порушення його прав, свобод та інтересів.

Судові витрати по справі відповідно до ст.141 ЦПК України віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.46, 152 Конституції України, ст.ст.76, 81, 265, 352, 280, 281, 353 ЦПК України, ст.ст.49, 51 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд, -

вирішив:

В задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 8 392 грн відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання повного судового рішення до апеляційного суду Хмельницької області.

Позивач ОСОБА_5 управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, місцезнаходження м.Хмельницький вул. Герцена 10, .

Відповідач ОСОБА_2, місце проживання невідоме, паспорт НА935471.

Відповідач ОСОБА_3, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Повний текст рішення виготовлено 30 липня 2018 року.

Суддя: