УХВАЛА

08 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 185/5973/17

провадження № 61-41656ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, усунення перешкод у користуванні квартирою та визначення порядку користування нерухомим майном,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2018 року позов задоволено.

Усунено ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_3 передати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей квартири та вселення ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1.

Встановлено наступний порядок користування квартирою № 13, загальною площею 69,1 кв. м, житловою площею 42,4 кв. м, у будинку АДРЕСА_1, а саме:

- надано ОСОБА_1 та малолітній ОСОБА_4 укористування житлову кімнату 3 площею 17,0 кв. м;

- надано ОСОБА_2 у користування житлову кімнату 8 площею 14,2 кв. м;

- залишено у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кімнату 7 площею 11,2 кв. м, прихожу площею 7,9 кв. м, кухню площею 8,5 кв. м, туалет площею 1,1 кв. м, ванну кімнату площею 2,4 кв. м, коридор площею 3,6 кв. м, лоджію площею 2,7 кв. м.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2018 року в частині визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 скасовано та відмовлено у задоволенні вказаних позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У серпні 2018 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2018 року.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є вселення, усунення перешкод у користуванні квартирою та визначення порядку користування нерухомим майном.

Зазначена справа є незначної складності, а наявність обставини, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2018 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, усунення перешкод у користуванні квартирою та визначення порядку користування нерухомим майном відмовити.

Суддя М. Є. Червинська