ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/183/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2018 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Слаква О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Данилюк О.Б., заінтересована особа - ПАТ «ОТП Банк», суд -

В СТ А Н О В И В:

ОСОБА_2 в порядку ст. 447 ЦПК України звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Данилюк О.Б., заінтересована особа - ПАТ «ОТП Банк». Мотивуючи свої вимоги тим, що державним виконавем безпідставно винесено постанову від 28 березня 2016 року про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-2389/09, виданого 19 квітня 2010 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з нього на користь ПАТ «ОТП Банк» 25 653 доларів 37 центів США та 1 458 грн. 46 коп., оскільки вказаний виконавчий документ - виконавчий лист не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» щодо його змісту, а саме не зазначений номер справи, дата постановлення рішення, за яким виданий виконавчий лист, невірно зазначена назва стягувача в частині його організаційно-правової форми юридичної особи. Окрім того, при вчиненні державним виконавцем процесуальної дії - відкриття виконавчого провадження, копія постанови йому направлена не була, що порушує його право як сторони виконавчого провадження. З-поміж, вважає, що державний виконавець під час вирішення питання про відкриття виконавчого провадження мав врахувати той фактор, що воно територіально не підвідомче Дарницькому районному відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, оскільки він як боржник має місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2, що територіально відноситься до Печерського районному відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Ввважає винесення державним виконавчем оскаржуваної постанови потягло за собою порушення його процесуальних прав як сторони виконавчого провадження.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_4, діючий на підставі ордеру про надання правової допомоги від 02 травня 2018 року, скаргу підтримав з тих же підстав та просив її задовольнити, тим самим, поновивши права скаржника в межах виконавчого провадження.

В судовому засіданні представник державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Спектор М.О., діюча на підставі довіреності від 03 січня 2018 року (а.с.39), скаргу не визнала та просила відмовити у її задоволенні за недоведеності та безпідставністю, посилаючись на відсутність порушених прав скаржника в ході проведення виконачих дій.

В судове засідання заінтересована особа - стягував не з"явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа, розміщеним повідомленням на офіційному сайті судової влади (суду).

За таких підстав суд визнав за можливе розглядати скаргу за відсутності стягувача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та за погодженням скаржника й державного виконавця.

Суд, вислухавши скаржника, стягувача, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги із наступних підстав.

З 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким викладено у новій редакції, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс України України.

Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України у новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦК України).

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржують ся (ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Судом встановлено, що державним виконавем винесено постанову від 28 березня 2016 року про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-2389/09, виданого 19 квітня 2010 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» 25 653 доларів 37 центів США та 1 458 грн. 46 коп.

Вказаний виконавчий документ - виконавчий лист виданий судом уцілому відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» щодо його змісту, позиція скаржника про протилежне - є хибною.

Окрім того, судом досліджені матеріали виконавчого провадження, із яких вбачається спростовання доводів скарги про те, що державним виконавчем не вживались заходи щодо повідомлення скаржника (боржника) про відкриття виконавчого провадження, копія постанови йому направлена 28 березня 2016 року, що підтверджується копією повідомлення за № 633/17 від 28 березня 2018 року.

Державний виконавець під час вирішення питання про відкриття виконавчого провадження дотримався правила територіальності підвідомчості. Так, як вбачається із копії паспортних даних ОСОБА_2 станом на день відкриття виконавчого провадження він мав останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.

Про зміну місце реєстрації, яка мала місце 17 серпня 2016 року за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.9), боржник державного виконавця не повідомив, відмовідно у останнього не було підстав для направлення виконавчого листа за іншою територіальністю.

Відтак вважати, що державним виконавцем у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» (безпідставно) винесена оскаржувана постанова, немає.

Рішення суду є обов"язковим до виконання. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії й здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Позиція скаржника про те, що з вказаних ним підстав дії/бездіяльнсть приватного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», є недоведеним та безпідставним.

Відповідно, судом встановлена правомірність дій приватного виконавця, і вважає, що останні не можуть бути визнані протиправними лише з формальних міркувань скаржника.

Будь-які докази, які вказували б на порушення приватним виконавцем чинного законодавста прав стягувача як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, не встановлено.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення 452 ЦПК України.

Так, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

За таких підстав з ОСОБА_2 на користь держави підлягають стягненню 352 грн. 40 коп. - судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 450, 451, 452 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про судовий збір», суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Данилюк О.Б., заінтересована особа - ПАТ «ОТП Банк», - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_1, на користь держави 352 (триста п»ятдесят дві) грн. 40 (сорок) коп. - судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п»ятнадцять днів з дня її проголошення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

Копію ухвали невідкладно направили позивачу для відома.

СУДДЯ: