Справа №333/1792/18
Пр. №2/333/1396/18
З АО Ч Н Е Р І Ш Е Н НЯ
10 серпня 2018 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Піх Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Бобко О.В., позивача ОСОБА_1, розглянувши в судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, втрат від інфляції та трьох процентів річних, -
встановив:
До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, втрат від інфляції та трьох процентів річних.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 14.10.2016 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір позики за яким він передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 226 200 гривень на строк до 14.04.2017 року. Після спливу строку для повернення позики, позивач неодноразово вів перемови із ОСОБА_2, щодо повернення грошей. ОСОБА_2 визнав борг, послався на фінансові труднощі та запевняв, що невдовзі поверне гроші, однак гроші до теперішнього часу так і не повернув.
Тому позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача суду боргу у розмірі 255 606 грн., що складається з втрат від інфляції у розмірі 22 620 грн. розрахованих за формулою 226 200 грн. х 10% (інфляційні витрати за період з 01.05.2017 року по 28.02.2018 рік склали 10%) : 100%=22 620 грн.; з 3% річних за період з 15.04.2017 року до 15.04.2018 року у розмірі 6 786,00 грн. (226 200 грн. х 3%:100 %), стягнути на його користь судовий збір у розмірі 2 556,06 грн., та стягнути інші судові витрати, які складають з витрат за подачу апеляційної скарги у разі відмови у позові у розмірі 3 834, 09 грн. витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 гривень.
В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити з підтсав викладених у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявиіся, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно договору позики від 14.10.2016 року , посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, та зареєстрованого в реєстрі за № 5200, ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 226 200 гривень.
Відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов,язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Відповідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількостіречей.
Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальникапроцентіввід суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
На підставі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Суд, вважає достовірним розрахунок проведений позивачем щодо інфляційних втрат та трьох процентів річних, оскільки будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок відповідачем не представлено.
За наведених норм, суд рахує, що за договором позики від 14.10.2016 року заборгованість складається з: 226 200,00 грн. - суми основного боргу; 6 786,00 грн. - суми трьох процентів річних; 22 620,60 грн. - суми інфляційного збільшення.
За таких обставин, оскільки між сторонами існують зобов'язальні правовідносини, відповідачем порушено права позивача на виконання грошового зобов'язання за договором позики, у зв'язку з чим останній має нести юридичну відповідальність у виді сплати процентів за користування коштами та трьох процентів річних.
Що стосується вимог про стягнення з відповідача судових витрат за подачу апеляційної скарги у разі відмови у позові, суд вважає їх необґрунтованими, та не передбаченими діючим законодавством, тому в цій частині вимоги не підлягають задоволенню.
В частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000 гривень на користь позивача, суд відмовляє у їх задоволенні виходячи з наступного.
Відповідно до вимоги ч. 1 ч. 5 ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду не було надано жодного доказу, тому заявлені позивачем судові витрати, пов'язані із отриманням правничої допомоги, не можуть бути стягнуті з відповідача, оскільки не підтверджені належними доказами.
Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,263,264,265,268,273,280, 354 ЦПК України, ст.ст.509,526,599,611,612,625,629,1046,1048 ЦК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, втрат від інфляції та трьох процентів річних задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 14.10.2016 року у розмірі 255 606 гривень, яка складається з 226 200,00 грн. - суми основного боргу; 6 786,00 грн. - суми трьох процентів річних; 22 620,60 грн. - суми інфляційного збільшення.
Стягнути з ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 556 гривень 06 копійок.
В іншій частині відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області, протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя Ю.Р.Піх