Провадження №13
Справа №225/1072/18
РІШЕННЯ

Іменем України

(повне)

08 серпня 2018 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Качаленко Є.В.,

за участю секретаря судового засідання Федорцової І.С.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

12.03.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського міського суду Донецької області із позовом до ОСОБА_3 про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову зазначила, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1. Житловий будинок вона успадкувала після смерті свого чоловіка, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. У зазначеному будинку окрім неї також зареєстрована відповідач ОСОБА_3, яка доводиться їй невісткою. ІНФОРМАЦІЯ_2 її син помер, після його смерті відповідач переїхала разом з особистими речами до свого власного будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2. З цього часу відповідач не піклується про житловий будинок, комунальні платежі не сплачує, ремонт не проводить. Окрім цього, вона вже зверталась до Дзержинського міського суду Донецької області із позовом про зняття з реєстрації відповідача в житловому будинку, однак у задоволенні позову їй було відмолено, оскільки на час звернення не було доведено факту не проживання відповідача у житловому будинку понад один рік. На теперішній час є нові підстави для звернення до суду із зазначеним позовом, а також докази, які можуть підтвердити те, що відповідач тривалий час, більше року, не проживає в її будинку, у зв'язку з чим просить визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим будинком.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, зазначили, що відповідач не є членом її сім'ї, оскільки син позивача помер, родині стосунки припинені, а тому не повинна бути зареєстрована у будинку, що їй належить. Позивач пояснила, що зняття із реєстрації потрібно з тією метою, щоб оформити субсидію та зменьшити розмір комунальних платежів, оскільки відповідач не приймає участі в оплаті комунальних нарахувань. Також позивач має намір оформити будинок на онуків, через що бажає виписати відповідача.

Відповідач та її представник заперечували проти задоволення позовних вимог, надали суду відзив, в якому зазначили, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження її відсутності за адресою реєстрації без поважних причин. Окрім цього зазначила, що її не проживання за адресою реєстрації є вимушеним. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_5 До моменту його смерті вони проживали утрьох однією сім'єю разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1. Після смерті чоловіка позивач почала вимагала від неї виїхати з будинку, їй було створено нестерпні умови для проживання і внаслідок психологічного тиску з боку позивача та її родичів вона переїхала до свого будинку по АДРЕСА_2, де і проживає з серпня-вересня 2016 року до цих пір. Під час переїзду позивач не дозволила їй забрати деякі речі, які належать особисто їй. Причиною, чому вона заперечує проти задоволення позову, відповідач назвала те, що їй потрібно мати вільний доступ до будинку, де проживає позивач, щоб допомагати останній, коли вона хворіє, і звертається до позивача за допомогою.

З метою підготовки справи до судового розгляду, суд викликав відків, заявлених позивачем і відповідачем, а також задовольнив клопотання відповідача та витребував від Торецького ВП матеріали справи за заявою ОСОБА_3 про незаконне виселення у вересні 2016 року.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, пояснила, що батько її ОСОБА_7 помер та мачуха ОСОБА_3 виїхала з будинку баби на початку вересня 2016 року. За життя батька відповідач разом із ним придбали житловий будинок АДРЕСА_2. На початку вересня 2016 року у ОСОБА_3 та ОСОБА_7 виник конфлікт, баба подзвонила та сказала, що відповідач має намір вивезти свої речі та попросила її приїхати. Вона спочатку приїхала сама, а потім під'їхав її чоловік ОСОБА_8, коли всі речі були майже вивезені. Вони просили ОСОБА_3, щоб та поживала ще з бабою, хоча б ще ближчі пів року, доки не зробить у себе в будинку ремонт, але ОСОБА_3 виїхала та сказала, що її вигнали, хоча з будинку її ніхто не виганяв. Окрім цього ОСОБА_3 звинуватила їх у викраденні грошових коштів, навіть викликали поліцію, але грошей так і не знайшли. Коли ОСОБА_3 виїжджала вона вивезла все з будинку, навіть газову плиту, за яку баба тепер сплачує штрафи. З приводу викрадених 30000грн. грошей пояснила, що ОСОБА_3 їм з братом пропонувала скинутись по 15 тис. і тоді вона випишеться, гроші шукали, але так і не знайшли. ОСОБА_3 баба не виганяла з будинку. З приводу переоформлення будинку пояснила, що вона з чоловіком хотіли забрати бабу до себе, але вона відмовилась, будинок баба хотіла переписати на онуків, але потім баба склала заповіт на неї. Коли ОСОБА_7 була у лікарні ОСОБА_3 її відвідувала, купувала ліки та продукти, але не за свої гроші, а за гроші ОСОБА_7, які вона їй потім віддавала. ОСОБА_3 ніхто опору не чинив в доступу до будинку, вона могла туди вільно заходити коли б захотіла. ОСОБА_3 не приходила жодного разу до будинку, хоча ключі від будинку у неї є.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8, пояснив, що в серпні 2016 року помер батько його дружини ОСОБА_7 ОСОБА_3 проживала з позивачем у будинку до вересня 2016 року. В вересні перевезла всі свої речі, будинок баби залишився порожнім. Забрала піч, крани, раковину. Окрім цього ОСОБА_3 говорила, що у неї було викрадено гроші, було викликано працівників поліції але нічого не знайшли. У викраденні грошей ОСОБА_3 звинувачувала його дружину та її брата. В вересні 2016 року ОСОБА_3 переїхала, сам переїзд не бачив, з яких причин з'їхала йому не відомо. ОСОБА_3 з будинку ніхто не виганяв, перешкоди у користуванні будинком ніхто не чинив. Зі слів сторонніх людей знає, що ОСОБА_3 має види на будинок, тому і не висиляється.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10, пояснив, що ОСОБА_3 його колишня теща, був одружений з її дочкою. Очевидцем подій був. Знає, що після смерті чоловіка ОСОБА_3 поїхала з будинку АДРЕСА_1 до 25 на ту ж вулицю, робила там ремонт. Хто перевозив речі не бачив, прийшов вже після переїзду ОСОБА_3, коли побачив був у шоці, ОСОБА_3 вивезла з будинку все, не залишилось майже нічого, в залі не було дивану, крісла, телевізора, пічку яка повинна бути за документами її також забрала, з ванної кімнати також забрали все крани, труби, в кухні меблі також майже не залишилось, зі спальні також всю меблі, на кухні піч, холодильник, побутова техніка. Присутнім при вивезенні речей не був, прийшов коли вже все було вивезено. Після цього у будинку позивача буває досить часто, але ОСОБА_3 там не бачив. ОСОБА_3 ніхто не виганяв, вона зробила в 25 будинку ремонт та переїхала, конфліктів з приводу того що її виганяли не було.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11, пояснив, що в вересні 2016 року ОСОБА_3 виїхала з будинку ОСОБА_7, все вивозила машиною, коли прийшов до будинку баба сиділа на табуретці і він побачив, що хата пуста. Знає, що був скандал, за якісь гроші. У вересні 2016 року ОСОБА_3 в будинку вже не жила, переїхала до будинку №25, на газелі все вивезла, були її родичі, дочки, самої ОСОБА_3 там не було. В будинку залишила тільки неробочий кондиціонер, та антену. ОСОБА_7 ОСОБА_3 не висиляла, вона пішла сама жити в свій будинок, до смерті ОСОБА_5 будинок вже був куплений, перешкоди щодо повернення до будинку ОСОБА_3 ніхто не чинив, вона двічі приходила, але не жила, чи заважали їй не знає. ОСОБА_3 ОСОБА_7 не допомагала, ні з лікування ні по хатніх справах, знає оскільки він там досить часто буває, якби вона їй допомагала, йому б про це ОСОБА_7 сказала.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12, пояснив про обставини, що сталися знає зі слів ОСОБА_3. Вона запросила його робити ремонт в будинку АДРЕСА_2. ОСОБА_13 сама говорила, що її вигнали, той будинок в який переїхала був розвалений, ремонт косметичний. Чому вона переїхала знає слухами, що її вигнали, після смерті чоловіка. Восени, але точно не пам'ятає, коли робив ремонт. Вигнала свекруха чи онук не пам'ятає. Ремонт зробив і ОСОБА_3 там зараз проживає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14, пояснила, що коли помер д. ОСОБА_5 були постійні сварки між ОСОБА_7 та ОСОБА_13, вона плакала, скаржилась, що не знає, що робити , хату купила, але як там жити не знає. У ОСОБА_3 були сварки з дітьми померлого чоловіка. Подробиць не пам'ятає, але часто скаржилась, то хвіртку закриють, собаку не давали годувати. Досить часто сварки виникали між дочкою померлого та ОСОБА_13. ОСОБА_5 помер і одразу почались сварки. Чи сварилась баба на ОСОБА_3 не пам'ятає, коли т. ОСОБА_3 пішла, баба залишилась сама, треба було ходити кормити собаку, але хвіртку закрили і вона покормити собаку не мала змоги. Коли вигнали т. ОСОБА_3 з хати була вже осінь. ОСОБА_13 переїхала в нову хату яка була розвалена, з будинку №22 її вижили онуки та і бабу підмовляли. Відносини погіршились після смерті чоловіка т. ОСОБА_3. Коли баба лежала в лікарні т. ОСОБА_3 її відвідувала. З якого приводу були сварки, не знає. Будинок в якому вона зараз проживає отримала в дар ще за життя д. ОСОБА_5.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15, пояснила, що як тільки помер син ОСОБА_16 почала виживати ОСОБА_3. Баба ОСОБА_17 її тероризувала, виганяла. Восени, коли баба лежала в лікарні, ОСОБА_3 привозила овочі, додому, купувала за гроші баби. Як син помер ОСОБА_3 почали виживати, Як виїжджала ОСОБА_13, вона була присутньою. ОСОБА_3 намагалась забирала свої речі, в сарай баба її не пускала, були речі там її, позамикали все. Залишились підвеси на кухню, ванна, водонагрівач, кондиціонер, тарілка, забрала меблі і все. Про що розмовляли не пам'ятає, не слухала. Сварка якась була не пам'ятає. Собака там залишилась її, вона ходила її кормити, бо ОСОБА_3 не пускали. Як саме виживали ОСОБА_3 не знає, при сварках присутньою не була, мабуть скандалили, конкретно сказати не може.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18, пояснив, чоловік помер і ОСОБА_13 вигнали з будинку, баба почала казати, щоб ОСОБА_13 уходила, він був свідком цього, в той момент коли ОСОБА_13 баба вигоняла не чув, повідомила про це ОСОБА_13, що баба її вигоняла. Більшість речей ОСОБА_13 не віддали, вона переїхала в свою хату почала там робити ремонт. Зі слів ОСОБА_3 знає, що її попросили піти з будинку 22. ОСОБА_3 піклувалась про бабу ОСОБА_17, спілкувалась з неї, в той час як син не розмовляв з матір'ю. ОСОБА_13 приписана у баби, а проживає у себе.

Також суд дослідив письмові докази:

Позивач ОСОБА_1 набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 с. Новгородське м. Торецька на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_19 (а.с.8).

Відповідно до витягу про державну реєстрацію від 01.09.2016 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1, розмір її частки складає 1 (а.с.9-10)

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 син позивача ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11)

З довідки виданої Новгородською селищною радою №88 від 17.01.2018 року встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована відповідач ОСОБА_3 (а.с.12)

З акту вуличного комітету від 26.02.2018 року встановлено, що відповідач ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з 04.09.2016 року, участі в утриманні будинку не приймає (а.с.13)

Відповідно до акту вуличного комітету від 22 травня 2018 року, власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1, спільно з власником зареєстрована ОСОБА_3 У вищевказаному приміщенні проживав спільно зі своєю дружиною ОСОБА_3, ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. За час спільного проживання подружжя за вищевказаною адресою з вересня 2007 року, в будинку та прилеглій території було виконано ремонті роботи, заміна та ремонт водопровідних мереж, ремонт ванної кімнати та туалету, заміна газового котла опалення, виконано ремонт літньої кухні, виконана заміна огорож земельної ділянки, з встановленням воріт, встановлено пластикові вікна та вхідні двері. Після смерті чоловіка ОСОБА_3 продовжує піклуватись за його матір'ю ОСОБА_1, допомагає по господарству, супроводжує до медичних закладів. Крім того за адресою: Донецька область, м. Торецьк, АДРЕСА_1 знаходяться дорогі речі ОСОБА_3, побутова техніка (кондиціонер, газовий котел), предмети домашнього інтер'єра (а.с.35)

Відповідно до договору дарування від 19.05.2016 року ОСОБА_3 є власником будинку АДРЕСА_2 (а.с.69) в якому фактично проживає з вересня 2016 року, що підтверджується поясненнями свідків наданих в судовому засіданні.

Згідно відповіді Торецького ВП від 30.07.2018 №12306/202/0618 у вересні 2016 року від ОСОБА_3 заяв та повідомлень про незаконне виселення до відділення поліції не надходило (а.с.115)

Вислухавши пояснення та доводи учасників процесу, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, відзивів та оцінивши їх в сукупності, суд доходить наступного.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 с. Новгородське м. Торецька на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_19 (а.с.8).

Відповідно до ст.ст. 41, 47 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбаченому законом.

Згідно ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що єдиним власником спірного помешкання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на даний час є позивач ОСОБА_1

Син позивача ОСОБА_7 перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3, у зв'язку з чим остання була зареєстрована в належному позивачу спірному будинку.

Судом встановлено, що відповідач з вересня 2016 року не проживає в АДРЕСА_2

Відповідач пояснювала своє проживання за адресою АДРЕСА_2 тим, що позивач створювала перешкоди, і це був вимушений переїзд.

Дослідивши сукупність поданих учасниками доказів, суд вважає, що позиція відповідача, що її змусили змінити місце проживання, не знайшла доказового підтвердження, оскільки свідки зі сторони позивача заперечували створення перешкод, а свідки зі сторони відповідача також не змогли це підтвердити власними спостереженнями, посилаючись на розповіді самого відповідача. Попри те, що відповідач наполяга на своїй позиції про примусове виселення, відповідь Торецького ВП, що у вересні 2016 року від ОСОБА_3 заяв та повідомлень про незаконе виселення до відділення поліції не надходило (а.с.115), лише підтвердила переконання суду про протилежне.

При цьому суд не заперечує наявність у дійсності сварок між позивачем і відповідачем, оскільки і сам у судовому засіданні мав змогу переконатись у конфліктному характері їх відносин. Однак суд не знаходить підстав вважати наявність цього конфлікту поважною причиною, яка б згідно ч.2 ст.405 ЦК України виправдовувала збереження права на користування житлом за відсутності члена сім'ї.

Суд вважає встановленим, що відповідач залишила спірний будинок у вересні 2016 року, і станом на серпень 2018 року вже більш як один рік не проживає у спірному приміщенні. При цьому відповідач проживає у власному будинку, на який має відповідні права, тобто є особою, забезпеченою власним житлом.

Оскільки відповідач зареєстрована у будинку позивача, це створює для останньої певні обмеження у користуванні свою власністю, зокрема, унеможливлює отримання субсидії та зменшення розміру комунальних платежів, створює перешкоди для реалізації права розпоряджатись житлом. Суд бере до уваги, що відповідач не приймає участі в оплаті комунальних послуг спірного житла, сторони тривалий час перебувають у конфліктних відносинах.

За таких обставин, твердження відповідача, що реєстація у спірному житлі їй необхідна, щоб мати безперешкодний доступ і можливість надати допомогу позивачеві, на думку суду, жодним чином не є тією виправдовуючою причиною, якою можна пояснити наявність перелічених вище обмежень позивача у праві користування своєю власністю.

Суд доходить висновку, що позов слід задовольнити, та визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом.

Відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн., який сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, фактично проживає АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 704 грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 14.08.2018.

Суддя: