СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 6/759/724/18
ун. № 2-3761/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ул'яновської О.В. розглянувши в порядку письмового провадження, в приміщенні суду головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Скуржинської Н.М. про примусовий привід боржника ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 р. головний державний виконавець Святошинського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві звернувся до суду з поданням про примусовий привід боржника ОСОБА_2.

Подання обгрунтовує тим, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження ВП №29113415 з примусового виконання виконавчого листа №2-3761 виданого 19.09.2011 виданого Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000 грн 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Загальна сума заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом станом на 01.04.2018 склала 68464 грн 00 коп. Державним виконавцем на адресу боржника було направлено виклик державного виконавця, яким зобов'язано боржника з'явитись до Відділу та надати підтвердження про сплату аліментів та/або пояснення щодо невиконання рішення суду. Боржник до Відділу не з'явився, що дає підставу вбачати факт ухилення від виконання зобов'язань та невиконання обов'язків, визначених Законом України «Про виконавче провадження», що стало підставою для звернення до суду з даним поданням про примусовий привід боржника.

За змістом положень ч. 13 ст.7 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням положень ст. 438 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за доцільне здійснювати розгляд подання виконавця в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Вивчивши наявні у поданні державного виконавця, підстави для застосування примусового приводу до боржника дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Святошинському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ лист листа №2-3761 виданого 19.09.2011 виданого Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000 грн 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

23.09.2011 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №29113415 з примусового виконання виконавчого листа листа №2-3761 виданого 19.09.2011 виданого Святошинським районним судом м. Києва.

27.03.2018 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

20.06.2018 державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві при примусовому виконанні виконавчого листа №2-3761 виданого 19.09.2011 виданого Святошинським районним судом м. Києва складено акт, яким зафіксовано, що виходом по адресі проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 двері в дану квартиру ніхто не відчиняв.

Відповідно до вимог п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Згідно із ч. 1 ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Подання держаного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність примусовому приводу боржника. Під час розгляду подання про примусовий привід боржника відповідно до ст. 438 ЦПК Українидоказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 27 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку під час примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), а також вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров'ю державних виконавців, приватних виконавців та інших осіб, які беруть участь у вчиненні виконавчих дій, здійснює привід у виконавчому провадженні.

Привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з'явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Про привід суд постановляє ухвалу, в якій зазначає ім'я фізичної особи, яка підлягає приводу, місце проживання (перебування), роботи, служби чи навчання, підстави застосування приводу, час, коли необхідно особу доставити і місце доставки особи, суб'єкт, якому доручається здійснити привід.

Аналіз вказаних положень дозволяє зробити висновок про можливість застосування примусового приводу до боржника лише в разі його належного повідомлення про необхідність явки до виконавчої служби та ухилення належним чином повідомленого боржника від явки, однак в матеріалах подання відсутні будь-які належні докази щодо належного повідомлення боржника про необхідність явки до Відділу виконавчої служби.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подання поданням головного державного виконавця Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про примусовий привід боржника є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами 260-261, 353, 354, 438 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження», -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Скуржинської Н.М. про примусовий привід боржника ОСОБА_2 відмовити.

Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: О.В. Ул'яновська