Ухвала

02 липня 2018 року

м. Київ

справа № 757/52760/17

провадження № 61-37377ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 07 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ СтупакОльги Вячеславівни про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_4 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня

2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 07 травня 2018 року.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необгрунтованою.

З матеріалів касаційного провадження убачається, що у жовтні 2017 року

ОСОБА_4 звернувся з позовом до судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ СтупакО. В. про відшкодування шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О. В. грубо порушила його право на судовий захист відмовивши у відкритті провадження у справі за його касаційною скаргою на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від

13 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 07 травня

2017 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 07 травня 2018 року у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О. В. відмовляючи у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 07 травня 2017 року порушила його конституційне право на судовий захист.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до вимог пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на суд, окремим аспектом якого є право на доступ до правосуддя, не є абсолютним

(у рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Проте в зазначених вище випадках між позивачами та суддями (відповідачами) такі правовідносини не виникають, тому такі справи не можуть бути підсудні судам загальної юрисдикції.

Зазначені спори не пов'язані із захистом прав, свобод чи інтересів у публічно-правових відносинах від порушень з боку органів державної влади, оскільки оскаржені позивачем дії вчинені при здійсненні правосуддя, а тому законність таких дій може перевірятися лише судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Таким чином, суддя виступає як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися з позовом.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що заявлені позовні вимоги по суті є оскарженням процесуальних дій судді (суду) пов'язаних із розглядом справи, а законність таких процесуальних дій судді (суду) вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» роз'яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Касаційна скарга не містить обґрунтованих посилань на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ураховуючи наведене, ухвала Печерського районного суду м. Києва від

14 грудня 2018 року та постанова Апеляційного суду міста Києва від 07 травня 2018 року ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті

394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня

2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 07 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак ОльгиВячеславівни про відшкодування шкоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:Г. І. Усик В. О. Кузнєцов А. С. Олійник