ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2007/16-ц
Провадження № 2/210/290/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"21" червня 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Сільченко В. Є.

секретаря судового засідання Семко Н. А.

представник позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про стягнення авансового платежу, та зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання договору укладеним та дійсним, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому (після уточнення позовних вимог) просив:

1. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 -73546,00 гривень.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 витрати, понесені у звязку з розглядом справи.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16 листопада 2015 року, він сплатив відповідачу грошові кошти в розмірі 41200,00 гривень, що підтверджується квитанцією №16/11 від 16 листопада 2015 року. Пізніше, він сплатив Відповідачу ще 33316,00 гривень, що підтверджується квитанцією №03/12 від 03 грудня 2015 року. Тобто, загальна сума сплачених коштів ФОП ОСОБА_6 дорівнює 74516,00 гривень.

Вказані кошти були сплачені в якості попередньої оплати (авансу) за організацію в майбутньому (орієнтовно через 2 місяці) туристичної поїздки за маршрутом Київ-Бангкок-Київ за туром згідно маршруту «CasyBeachHotel 4*, ВВ, DeluxeRoom х2» (згідно квитанції №16/11) та туром згідно маршруту «CosyBeachResort» (згідно квитанції №03/12). Тобто, аванс був сплачений мною більш ніж за 2 місяця до планового відпочинку.

При цьому, жодних договорів відповідно до законодавства України, зокрема Закону України «Про туризм», між ним та Відповідачем не укладалося.

В грудні 2015 року двоюрідного брата позивача, з яким він мав би їхати у подорож, було виявлено пухлину - рак. Тому він одразу повідомив ФОП ОСОБА_6 про те, що його брат смертельно хворий і поїздка, яка була попередньо запланована на лютий 2016 року, відміняється.

Також він повідомив ФОП ОСОБА_6 про те, що я хочу повернути сплачений мною аванс у розмірі 74516,00 гривень. Проте, відповідач аванс не повернула, повідомила , що повернення авансу неможливе.

В лютому 2016 року його двоюрідний брат ОСОБА_7 помер.

25 лютого 2016 року він звернувся до Відповідача з письмовою вимогою про сплату грошових коштів у розмірі 73516,00 гривень. Проте, до цього часу ФОП ОСОБА_6 не повернула сплачений аванс, тому він змушений звертатися до суду.

Надалі на обґрунтування своїх позовних вимог посилається на відповідні норми права. Зокрема, зазначає, що сплачені кошти є авансом, який підлягає поверненню у повному обсязі.

Просить позов задовольнити.

Проти зустрічного позову заперечував.

Відповідач позов не визнав, заявив зустрічний позов, у якому просив (зокрема):

1.Визнати Договір на туристичне обслуговування від 16.11.2015 року укладеним та дійсним.

2.В задоволенні первісного позову відмовити ОСОБА_4 в повному обсязі.

3.Стягнути з ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_6 понесені останньою судові витрати по оплаті судового збору та витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позову зазначив (зокрема), що 16.11.2015 року між ФОП ОСОБА_6 Турагенство CoralTravel», що діє від імені та за дорученням Туроператора «TOB КОРАЛ ТРЕВЕЛ» (далі, - Позивач за зустрічним позовом, Турагент), та ОСОБА_4 (даті, - Відповідач за зустрічним позовом, Клієнт, Турист) був укладений Договір на туристичне обслуговування від 16.11.2015 року (далі, - Договір).

За умовами зазначеного Турагент згідно із заявкою Туриста на туристичне обслуговування за встановлену в договорі плату зобов'язується забезпечити надання Туристу й особам, що слідують з ним, комплексу туристичних послуг, а Турист зобов'язується на умовах даного договору прийняти і оплатити вартість у строки зазначені в рахунку на оплату туру.

В листопаді 2015 року в рамках вищевказаного Договору відповідачем за зустрічним позовом було оформлено 2 заявки на тур в Таїланд у період з 08.02.2016 року по 19.02.2016 року, всього на загальну суму 5 841,00 доларів США, що за курсом на 16.11.2016 року (дата укладення Договору) по курсу 23,50 грн. за 1 дол. США становило 137 263,50 грн.

Сторони обумовили, що першу частину вартості послуг за тур, а це 30% від загальної вартості Клієнт зобов'язаний був сплатити 16.11.2016 року, другу (20%) до10.12.2015 року та третю (50%) - до 15.01.2016 року.

16.11.2015 р. ОСОБА_4, у чіткій відповідності до обумовлених строків, сплатив 41 200,00 грн., а 03.12.2015 р. - 32 316,00 грн., що в сумі становить 73 516,00 грн.

17.11.2015 року ФОП ОСОБА_6, перерахувала Туроператору в рахунок оплати Туру відповідача грошові кошти в сумі 118 903,50 грн. з яких:

- 74 516,00 грн - кошти ОСОБА_4

- 45 387,50 грн. - її власні кошти, які підлягали поверненню їй Відповідачем.

Вважає, що посилання позивача за первинним позовом щодо неукладення між сторонами вищевказаного Договору є безпідставними та не відповідають дійсності, а позовні вимоги за первісним позовом - є незаконними та такими, що не підлягають задоволенню.

15.01.2016 року ОСОБА_4 анульовано обидві заявки на подорож в Таїланд, у зв'язку з хворобою одного з туристів, заявлених в турі - свого двоюрідного брата ОСОБА_7.

Згідно з п.7.11. Агентського договору неможливість виконання Туру, що виникла, у тому числі, з вини Туриста не надає Турагенту права відмовитись від виконання підтвердженого туру у частині оплати його вартості, якщо інше не передбачене законодавством України.

З огляду на чинне законодавство, ОСОБА_4 не може претендувати на повернення сплачених коштів в сумі 73 516,00 грн.

Відповідачем (за первинним позовом), з розумінням сприймаючи складну життєву ситуацію позивача, вживалися заходи на добровільній основі для повернення максимально можливої суми коштів позивачу, але за результатами є можливим повернути тільки 12212 грн.

Посилалася на відповідні норми права.

Заявлений зустрічний позов підтримує, проти первинного позову заперечує.

Вирішуючи по суті спірні правовідносини, суд виходить, зокрема, з наступного:

Як встановлено в ході судового засідання та не заперечується сторонами, письмового договору між сторонами не укладалося, було досягнуто усних домовленостей та позивачем (за первинним позовом) передано відповідачу грошові кошти на загальну суму 73 516 грн.

Згідно абз.3 ст.20 Закону України «Про туризм», договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону.

Таким чином, згідно встановлених обставин справи, сторонами було порушено письмову форму укладання договору.

При цьому, згідно ч.1 ст.218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ч.2 ст.218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Вказане, зокрема, на переконання суду і складає суть спору, що вирішується у даному судовому засіданні.

При вирішенні даного питання суд виходить з наступного:

Як встановлено в судовому засіданні та, фактично, не оспорюється сторонами, 16.11.2015 року між позивачем та відповідачем було досягнуто усної домовленості щодо надання позивачу певних туристичних послуг.

При цьому, як встановлено з пояснень учасників процесу, сторонами було, фактично, досягнуто згоди щодо усіх важливих умов майбутнього договору маршруту, приблизної вартості, приблизних строків, порядку оплати, тощо.

Крім того, з наданого стороною відповідача (за первинним позовом) роздрукування електронного листування з позивачем (а.с.51-67) вбачається, що останній був поінформований про усі важливі та істотні умови можливих подорожей, включаючи необхідність передоплати у розміні 50% з метою негайного викупу авіаквитків для перельоту (а.с.56).

Більш того, на а.с.57 містяться роздрукування електронного листування сторін, згідно з яким позивачу за первинним позовом пропонується здійснити оплату за бронювання конкретного, раніше визначеного туру, а позивач підтверджує свою згоду на вчинення вказаних дій, тобто внесення не авансового платежу, як зазначає у позові, а саме попередньої оплати за тур.

16.11.2015 року позивач (за первинним позовом) сплатив обумовлену раніше частину грошових коштів, тобто, в сенсі ч.2 ст.218 ЦК України, вчинив дію, спрямовану на реалізацію правочину, а інша сторона відповідач за первинним позовом підтвердила її вчинення, зокрема, шляхом прийому платежу та бронювання узгоджених турів (а.с.59,60).

У подальшому, що знову ж не оспорюється сторонами, позивачем (за первинним позовом) здійснено ще один платіж, тобтов сенсі ч.2 ст.218 ЦК України, вчинив дію, спрямовану на реалізацію правочину, а інша сторона відповідач за первинним позовом підтвердила її вчинення, зокрема, шляхом прийому платежу.

Оцінюючи вищевикладене у своїй сукупності, з урахуванням фактичних обставин справи, суд доходить до висновку, що за даних обставин у розумного, поінформованого стороннього спостерігача не виникло б розумних сумнівів в укладенні сторонами договору та добросовісного здійснення ними дій, направлених на його реалізацію та виконання його умов.

Таким чином, суд доходить до висновку, що факт укладення даного правочину між позивачем та відповідачем, попри недодержання встановленої законом його письмової форми, доведено поза розумним сумнівом.

За таких обставин суд критично оцінює аргументи позивача (за первісним позовом), що, на його думку, свідчать про протилежне, оскільки вони не спростовують вищенаведеного, і, отже, не відповідають встановленим судом обставинам справи.

При цьому, відповідно, суд погоджується з позицією відповідача (за первісним позовом), позивача (за зустрічним) позовом про те, що вказаний договір від 16.11.2016 року є дійсним, вважаючи, що визнання вказаного договору дійсним відповідає вимогам ч.2 ст.218 ЦК України.

Відповідно, суд задовольняє зустрічний позов у даній частині.

Інші доводи та міркування сторін з даного приводу суд не приймає до уваги, оскільки вони не спростовують наведених вище обґрунтувань.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Як видно з зустрічного позову (а.с.40, зворот), відповідач (за первісним позовом), позивач (за зустрічним) позовом визнає можливість повернення іншій стороні грошових коштів у сумі 12212 грн., тобто, фактично, визнає позовні вимоги за первісним позовом у вказаній частині.

За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити у вказаній частині первісний позов, відмовивши при цьому у задоволенні решти позовних вимог за ним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141,259, 263, 264, 265 ЦПК України, 509, 512, 520 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Первісну позовну заяву ОСОБА_4 до фізичної особи- підприємця ОСОБА_6 про стягнення авансового платежу - задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 12212 (дванадцять тисяч двісті дванадцять) гривень.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір в розмірі 745,16 гривень.

В іншій частині позовних вимог за первісним позовом - відмовити.

Зустрічну позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання договору укладеним та дійсним - задовольнити частково.

Визнати договір на туристичне обслуговування від 16.11.2015 року дійсним.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) сплачений судовий збір в розмірі 1378 гривень.

В іншій частині позовних вимог за зустрічним позовом - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 02 липня 2018 року.

Суддя: В. Є. Сільченко