ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року

м. Київ

справа № 761/5172/16-ц

провадження № 61- 4484св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Державне підприємство «Адміністрація морських портів України»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Первинна профспілкова організація державного підприємства «Адміністрація морських портів України», Міністерство інфраструктури України,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 6 квітня 2016 року, ухвалене у складі судді Піхур О. В., та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 1 вересня 2016 року, постановлену колегією у складі суддів: Семенюк Т. А., Саліхова В. В., П?ятничук В. Г.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «Адміністрація морських портів України») про стягнення коштів.

В обґрунтування позову посилався на те, що наказом голови ДП «Адміністрація морських портів України» від 27 лютого 2015 року № 67-к його звільнено з посади начальника відділу організації процедури закупівель служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року наказ голови ДП «Адміністрація морських портів України» від 27 лютого 2015 року № 67-к скасовано, його поновлено на роботі з 10 березня 2015 року.

З огляду на наведене, позивач просив стягнути на свою користь з ДП «Адміністрація морських портів України» всі премії, що були нараховані та виплачені працівникам ДП «Адміністрація морських портів України» за період з 10 березня 2015 року по 24 грудня 2015 року, а саме премії до Великодня, Дня флоту, Дня Конституції, Дня Незалежності, до річниці створення ДП «Адміністрація морських портів України», премії до Нового року, а також всі премії та винагороди, які були нараховані та виплачені працівникам ДП «Адміністрація морських портів України» за період з 10 березня 2015 року по 24 грудня 2015 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 6 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 1 вересня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, виходив з його безпідставності.

У вересні 2016 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Касаційну скаргу обґрунтовує тим, що премії та винагороди, про виплату яких він заявив позовні вимоги, входять до структури заробітної плати, отже він має безумовне право на їх отримання у разі поновлення на роботі. Вказані у позовній заяві види премій встановлені Колективним договором і підстав, визначених Колективним договором та Положенням про преміювання працівників апарату ДП «Адміністрація морських портів України», для позбавлення такого преміювання, немає. Оскільки він поновлений на роботі як безпідставно звільнений, він має право на всі премії та винагороди, передбачені Колективним договором та Положенням про преміювання працівників апарату ДП «Адміністрація морських портів України».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою і ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

У листопаді 2016 року від ДП «Адміністрація морських портів України» надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому зазначається, що судові рішення є законними та обґрунтованими, оскільки Положенням про преміювання працівників апарату та додатком 3 до Колективного договору встановлено, що премії за місяць або квартал не нараховуються у всіх випадках збереження заробітної плати. Позивач був поновлений на роботі і йому виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчислений у відповідності до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, і при розрахунку до складу середнього заробітку включені всі премії, винагороди та інші заохочувальні виплати.

За статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

22 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги і відзив на неї, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Судами встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року ОСОБА_4 поновлено на посаді начальника відділу організації процедур закупівель служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи ДП «Адміністрація морських портів України» з 10 березня 2015 року.

На користь ОСОБА_4 з відповідача стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 березня 2015 року по 24 грудня 2015 року в сумі 288 465,35 грн.

Звернувшись до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідача премії до Великодня, Дня флоту, Дня Конституції, Дня незалежності, до річниці створення ДП «Адміністрація морських портів України» за листопад місяць 2015 року та до Нового року, а також всі премії та винагороди, які були нараховані і виплачені працівникам ДП «Адміністрація морських портів України» за період з 10 березня 2015 року по 24 грудня 2015 року.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина перша статті 1 Закону України «Про оплату праці»).

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати, а також інших заохочувальних та компенсаційних виплат. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до частини першої статті 15 зазначеного Закону та частини другої статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Відповідно до Методичних рекомендацій щодо оплати праці працівників малих підприємств, схвалених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 13 серпня 2004 року № 186, премія - основний, найбільш ефективний стимулюючий виробничу, підприємницьку, торговельну або комерційну діяльність вид додаткової, понад основну, заробітної плати, яка виплачується за поліпшення основних показників колективної та індивідуальної праці працівників, а також кінцевих загальних результатів виробничої, підприємницької, торговельної або комерційної діяльності.

Згідно з Методичними рекомендаціями щодо організації матеріального стимулювання праці працівників підприємств і організацій, рекомендованими наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 січня 2003 року № 23, премія - основний вид додаткової, понад основну заробітну плату, винагороди, яка виплачується працівникам за результатами їх трудової діяльності та виробництва в цілому за показниками та умовами оцінки цих результатів, визначеними підприємством.

Отже, відповідно до загальних положень статей 1 і 2 Закону «Про оплату праці» за своєю структурою заробітна плата складається, в тому числі, із заохочувальних та компенсаційних виплат - винагороди за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційних та інших грошових і матеріальних виплат, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад установлені цими актами норми.

За положеннями розділу ІІІ Колективного договору, укладеного трудовим колективом апарату управління ДП «Адміністрація морських портів України», зокрема пунктами 3.3.1, 3.3.2, адміністрація зобов'язується здійснювати преміювання, встановлювати доплати і надбавки, виплачувати винагороди згідно з окремими положеннями та переліками доплат і надбавок з метою матеріального стимулювання працівників, а також за наявності фінансової можливості преміювати та заохочувати працівників.

За додатком 9 до Колективного договору, положення про преміювання розроблено і вводиться в дії як елемент мотивації праці; за пунктом 9 Положення, премія за місяць або квартал не нараховується у всіх випадках збереження середньої заробітної плати.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку про те, що у період, за якій позивач просив стягнути премії та заохочувальні виплати, він не виконував роботу та мав вимушений прогул, проте поновлений на роботі із виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, обрахованого у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», як встановили суди, з урахуванням відповідних премій.

Доводи касаційної скарги про те, що судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки наданим доказам безпідставні і спростовуються змістом оскаржуваних судових рішень. Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таких порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів не встановила.

Встановивши фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суди попередніх інстанцій постановили судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 410 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень без змін.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 6 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 1 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов О. В. Ступак Г. І. Усик