Справа № 503/878/18
Провадження № 4-с/503/2/18
УХВАЛА

02 серпня 2018 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Сердюк Б.С.,

при секретарі Клемпуш Ю.В.,

з участю представника скаржника ОСОБА_1, державного виконавця Кушніра С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима скаргу боржника ОСОБА_2 на дії державного виконавця Кодимського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3,

встановиВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою дії державного виконавця Кодимського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3

Доводи скарги обґрунтовує тим, що у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження №12619635 щодо виконання виконавчого листа №2-52/08 виданого 06.10.2008 року Кодимським районним судом Одеської області про виселення скаржника з квартири №7 по вул. Соборна (Леніна) 83 в м. Кодима Кодимського району Одеської області з наданням іншого жилого приміщення. 04.05.2018 року державний виконавець, вчиняючи виконавчі дії щодо виселення, шляхом пошкодження дверей та замків, примусово проник до вказаної квартири. ОСОБА_2 вважає дії державного виконавця незаконними та вчиненими всупереч діючому законодавству, оскільки державним виконавцем не було отримано дозвіл на проникнення до житла в порядку визначеному ст. 439 ЦПК України та не було повідомлено ОСОБА_2 про час проведення виконавчих дій, у зв'язку з чим вони були проведені без її участі. З цих підстав просить визнати незаконними дії державного виконавця, скасувати акт державного виконавця про виселення та зобов'язати державного виконавця забезпечити їй доступ до житла та користування ним.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 66 цього ж Закону, державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про його виселення. У разі невиконання боржником рішення про його виселення самостійно державний виконавець виконує його примусово. Державний виконавець призначає день і час примусового виселення, про що письмово інформує боржника. Боржник вважається повідомленим про його примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового виселення, під час виконання рішення про виселення боржника не є перешкодою для його виселення. Примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження № 12619635 з примусового виконання виконавчого листа №2-52/08 виданого 06.10.2008 року Кодимським районним судом Одеської області про виселення ОСОБА_2 з квартири №7 по вул. Соборна (Леніна) 83 в м. Кодима Кодимського району Одеської області з наданням іншого жилого приміщення.

Оскільки ОСОБА_2 добровільно не звільнила жиле приміщення, державним виконавцем було надіслано письмове повідомлення про примусове виселення із зазначенням дати і часу проведення виконавчих дій та надано доручення на їх проведення Кодимському РВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Однак вказані виконавчі дії не були проведені у встановлений час, про що державним виконавцем 21.03.2018 року був складений відповідний акт.

Вчергове примусове виселення ОСОБА_2 було призначене державним виконавцем на 10 годину 04.05.2018 року. До участі у проведенні зазначеної виконавчої дії державним виконавцем були залучені працівники Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області та представник Кодимської міської ради.

Письмове повідомлення боржнику ОСОБА_2 про примусове виселення було надіслано поштовим відправленням за адресою, за якою мало здійснюватися виселення, м. Кодима, вул. Соборна (Леніна) 83/7 Одеської області.

Також керівником виконавчої групи було надано доручення № 2 Кодимському РВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області на проведення виконавчих дій щодо виселення ОСОБА_2

Судом було встановлено та не заперечувалось сторонами, що виселення проводилось державним виконавцем Кушнірем С.М. 04.05.2018 року за відсутності боржника. Виконавчі дії проводились у присутності працівників поліції, представника органу місцевого самоврядування та понятих. Було демонтовано вхідні двері квартири та проведено опис майна наявного у квартирі, яке державним виконавцем було передане для відповідального зберігання ОСОБА_4 - уповноваженій особі стягувача.

Надаючи оцінку доводам скаржника щодо необхідності отримання державним виконавцем дозволу на проникнення до житла в порядку визначеному ст. 439 ЦПК України слід зазначити наступне.

Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальним законом, яким регулюється порядок виконання судових рішень.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Частиною 1 ст. 439 ЦПК України, на яку посилається скаржник, визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Проаналізувавши вказані положення законодавства слід зробити висновок, що положеннями ч. 1 ст. 439 ЦПК України врегульовано процесуальний порядок отримання дозволу на проникнення до житла виключно в тих випадках коли отримання такого дозволу є необхідним, а саме у випадку проникнення до житла особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання. Даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Поряд з цим п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", державному виконавцю надано право на примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду, зокрема, про виселення боржника, виключно на підставі такого рішення суду.

Таким чином державний виконавець мав право на примусове проникнення до квартири № 7 по вул. Соборна (Леніна) 83 в м. Кодима Кодимського району Одеської області на підставі рішення Кодимського районного суду про виселення ОСОБА_2

Щодо оцінки доводів скаржника з приводу її неповідомлення про час проведення виконавчих дій то слід зазначити, що з письмових пояснень ОСОБА_5, яка являється листоношою та обслуговує вул. Соборна в м. Кодима, було встановлено, що поштове відправлення адресоване ОСОБА_2, в якому знаходилось повідомлення про час проведення виконавчих дій, нею було доставлено за адресою м. Кодима, вул. Соборна, 101/16 Одеської області та було вручене чоловіку адресата ОСОБА_6

З письмових пояснень ОСОБА_6 судом було встановлено, що ним дійсно було отримано рекомендоване відправлення на ім'я ОСОБА_2, яке він погодився їй передати. Зазначає, що поштове відправлення він передав ОСОБА_2 05.05.2018 року, оскільки раніше не зміг цього зробити, так як вона часто їздить до м. Одеса, і вони рідко з нею спілкуються.

В судове засідання вказані свідки не викликались, оскільки їх свідчення викладені в письмових поясненнях були повністю визнані сторонами, а тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Крім того судом встановлено, що ОСОБА_6 не являється чоловіком ОСОБА_2, оскільки з рішення Балтського районного суду Одеської області від 29.09.2007 року встановлено, що згідно даного рішення шлюб між ними розірвано, тому не можна вважати, що ОСОБА_6 є особою, яка уповноважена отримати поштове відправлення на ім'я ОСОБА_2

Також судом встановлено та не спростовано державним виконавцем, що про вручення поштового відправлення, яким ОСОБА_2 направлялось повідомлення про час проведення виконавчих дій, він дізнався лише 01.06.2018 року, отримавши відповідь на запит від 25.05.2018 року направлений Начальнику ЦПЗ №7 у зв'язку з надходженням даної скарги.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_2 не була повідомлена про час проведення виконавчих дій щодо її виселення, а тому дії державного виконавця були вчинені всупереч вимогам діючого законодавства.

Щодо вимоги про зобов'язання державного виконавця забезпечити доступ до житла та користування ним, то незважаючи на допущені державним виконавцем порушення, дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 05.09.2008 року, яке набрало законної сили, було визнано недійсним ордер про надання ОСОБА_2 квартири № 7 по вул. Соборна (Леніна) 83 в м. Кодима та у зв'язку з цим виселено її із вказаної квартири, а тому ОСОБА_2 не має права на користування даним житлом.

З урахуванням наведеного, скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258 - 260, 450, 451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Кодимського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати незаконними дії державного виконавця Кодимського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 щодо проведення 04.05.2018 року примусового виселення ОСОБА_2 з квартири № 7 по вул. Соборна (Леніна) 83 Кодимського району Одеської області.

Визнати незаконним та скасувати акт державного виконавця Кодимського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3М від 04.05.2018 року про примусове виселення ОСОБА_2 з квартири № 7 по вул. Соборна (Леніна) 83 Кодимського району Одеської області.

В задоволенні вимоги скарги щодо зобов'язання державного виконавця забезпечити доступ до житла та користування ним відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повний текст ухвали не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали складено 03 серпня 2018 року.

Суддя Б.С. Сердюк