Справа № 484/894/17
Провадження № 2/484/45/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2018 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі : головуючого судді - Мельничук О.В.

при секретарі - Голубковій Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

22.03.2017 року Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який мотивувало наступними обставинами. 18.06.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № МL-405/022/2008, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» надав ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 25853 (двадцять пять тисяч вісімсот пятдесят три) долари США 44 центи, строком повернення до 18.06.2038 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. 18.06.2008 року для забезпечення виконання вказаного кредитного договору між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № SR-405/022/2008, за яким остання зобовязалася нести солідарну відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобовязань ОСОБА_1 У звязку з невиконанням зобовязань за кредитним договором банк надсилав відповідачам повідомлення-вимогу про дострокове виконання зобовязань за вказаним кредитним договором.

Позивач вказує, що станом на 23.11.2016 року заборгованість за кредитним договором складала 27 459 (двадцять сім тисяч чотириста пятдесят девять) доларів США 89 центів, що на день проведення розрахунку по офіційному курсу НБУ (25,6589 грн.) складає 704 590 (сімсот чотири тисячі пятсот девяносто) гривень 57 копійок, яка складається з: суми заборгованості за кредитом - 23 461,83 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 23.11.2016р. по офіційному курсу НБУ (25,6589 грн.) складає 602 004,75 грн.; заборгованості по процентам - 3 998,06 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 23.11.2016р. по офіційному курсу НБУ (25,6589 грн.) складає 102 585,82 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь солідарно з обох відповідачів.

Також банк просить стягнути з відповідачів витрати, що повязані з поданням позову до суду по 5284,43 грн. з кожного.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав у повному обсязі, на відзив відповідача надав пояснення, в яких вказав, що підписавши кредитний договір, сторони висловили свою цілковиту згоду щодо зміни Плаваючої процентної ставки, стосовно всієї суми кредиту, без укладання будь-яких додаткових договорів до Кредитного договору, за такого зміна процентної ставки у зв'язку зі зміною FIDR не може бути розцінена, як збільшення розміру процентів, встановлених кредитним договором, в односторонньому порядку і не суперечить ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України. Окрім того, вказав, що кредитний договір містить всю інформацію, яка є обовязковою відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції що діяла на момент укладення кредитного договору, також зазначив що незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена, таким чином сторони укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна валютного курсу не настане.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, його представник ОСОБА_4 надав заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність,

надав відзив на позовну заяву та додаткові пояснення, в яких просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, її представник ОСОБА_5 надав заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність. Вимоги позову не визнав та просив в задоволенні позову відмовити.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін.

Обставини справи, встановлені судом.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

18.06.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого стало ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № МL-405/022/2008.

Відповідно до п. 2, 3 частини № 1 умов кредитного договору банк надав позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 25853,44 доларів США, для розрахунку процентів за користування кредитом, сторони обумовили використання плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого проценту у розмірі 4,49% річних та ставки FIDR, із кінцевим строком погашення заборгованості до 18.06.2038 року. Кредит наданий для оплати першочергового внеску у розмірі 20,06 % на придбання нерухомого майна.

Пунктом 1.9.1 договору зазначено, що незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових чи інших зобовязань за цим договором.

18.06.2008 року на забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №SR-405/022/2008.

Відповідно до п. 1.1, 1.2. договору поруки поручитель зобовязався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобовязань у порядку, передбаченому кредитним договором від 18.06.2018 року № МL-405/022/2008.

Договір поруки набирає чинності з дати його підписання сторонами (дата договору) і діє до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором (п. 4.1).

04.08.2015 року позивачем було направлено на адресу ОСОБА_1 лист за вих. № 22-2/879900 від 30.07.2015 року щодо необхідності погашення останнім простроченої заборгованості та штрафних санкцій за кредитним договором № МL-405/022/2008 від 18.06.2008 року у сумі 319,98 дол. США.

26.08.2015 року позивачем на адресу проживання та реєстрації відповідача ОСОБА_1 направлено письмову досудову вимогу про дострокове виконання зобовязання за кредитним договором.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 23.11.2016 року виникла заборгованість у розмірі 27459,89 дол. США, з яких: 23461,83 доларів США заборгованість по сплаті кредиту, 3998,06 доларів США заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом.

Згідно з частиною 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною 4 статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Договорами поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору (пункт 4.1) встановлено, що він діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором.

26.08.2015 року за № 22-2/881347 ПАТ «ОТП Банк» надіслало боржнику ОСОБА_1 письмову досудову вимогу з повідомленням про дострокове виконання боргових зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі, протягом тридцяти календарних днів з дати їх отримання.

Оскільки 26.08.2015 року банк надіслав на адресу ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення кредитних коштів у повному обсязі, то відповідно банк змінив строк виконання основного зобов'язання.

Матеріали справи не містять відомостей про направлення 26.08.2015 року ОСОБА_2 письмової вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги, за такого строк виконання зобов'язання необхідно обраховувати із вимоги про дострокове повернення кредитних коштів, направленої на адресу ОСОБА_1 - 26.08.2015 року.

Відповідно до частини 1 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Строк, передбачений нормою частини 4 статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку предявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов'язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

Сплив строку, передбаченого частиною 4 статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-2662цс15 від 20.04.2016 року.

Вказаний у досудовій вимозі строк (тридцять календарних днів з дати її отримання) зумовлює також перебіг позовної давності за вимогами кредитора до основного боржника, оскільки пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобов'язання.

Таким чином, 26.09.2015року (тридцять календарних днів з дати отримання досудової вимоги ОСОБА_1П.) є початковим моментом перебігу позовної давності за вимогами кредитора до основного боржника, який станом на дату звернення із позовом 22.03.2017 року - сплинув, а тому порука за договором № SR-405/022/2008від 18.06.2018 року, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ "ОТП Банк" є припиненою.

Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За такого, позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» підлягає стягненню заборгованість кредитним договором МL-405/022/2008 від 18.06.2008 року у розмірі 23461,83 доларів США - заборгованості за кредитом, що в гривневому еквіваленті станом на 23.11.2016р. по офіційному курсу НБУ (25,6589 грн.) складає 602 004,75 грн.

26.08.2015 року позивачем на адресу ОСОБА_1 було надіслано лист-вимогу за вих. № 22-2/881347, згідно якого ПАТ «ОТП Банк» вимагав від ОСОБА_1 дострокового виконання зобовязань за кредитним договором № МL-405/022/2008 від 18.06.2008 року, а саме: впродовж 30 календарних днів з дати відправлення банком цієї вимоги сплатити суму кредиту у розмірі 23461,83 дол. США та суму процентів за користування кредитом в розмірі 555,44 дол. США. (оригінал листа-вимоги знаходиться в матеріалах цивільної справи № 484/894/17).

Таким чином, позивач фактично змінив строк виконання зобовязання за кредитним договором з 18.06. 2038 року на 26.09.2015 року та отримав право на звернення до суду із позовом про дострокове стягнення заборгованості.

У свою чергу, після направлення відповідачу ОСОБА_1 письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості (26.08.2015 року) кредитний договір № МL-405/022/2008 від 18.06.2008 року фактично припинив свою дію та позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором, оскільки, нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд в постанові від 14.02. 2018 року по справі № 564/2199/15-ц.

Як вбачається з листа-вимоги № 22-2/881347 від 26.08.2015 року та наданих позивачем розрахунків сума процентів за користування кредитом станом на 26.08.2015 року складала 555,44 дол. США.

У свою чергу після 26.08.2015 року у звязку з направленням ОСОБА_1 вимоги про дострокове погашення кредиту банк не мав права нараховувати відсотки за кредитним договором № МL-405/022/2008 від 18.06.2008 року, а отже сума заборгованості по процентах за будь-яких умов не може перевищувати ту, яка існувала станом на 26.08.2015 року тобто 555,44 дол. США, а тому позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом необхідно задовольнити частково в сумі 555,44 дол. США.

В силу ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ПАТ "ОТП Банк" стягнути судовий збір у сумі 23 627,74 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: вул. Куйбишева 20 м.Первомайськ Миколаївської області, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» () заборгованість кредитним договором МL-405/022/2008 від 18.06.2008 року у розмірі 23461,83 доларів США - заборгованості за кредитом, що в гривневому еквіваленті станом на 23.11.2016р. по офіційному курсу НБУ (25,6589 грн.) складає 602 004,75 грн. та проценти за користування кредитом станом на 26.08.2015 року в розмірі 555,44 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 23.11.2016р. по офіційному курсу НБУ (25,6589 грн.) складає 14251,98 грн.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: вул. Куйбишева 20 м. Первомайськ Миколаївської області, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» () судовий збір у сумі 10568,86 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом. Суддя: