У х в а л а

30 липня 2018 року

м. Київ

справа №0417/13124/2012

провадження № 61-17323ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Тараненко Людмила Олексіївна, про визнання договору іпотеки недійсним, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання іпотечного договору недійсним, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання іпотечного договору недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2013 року, позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, а також позов ОСОБА_4 задоволено. Договір іпотеки №0/0/З від 9 листопада 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» ( правонаступником якого є - ПАТ «Дельта Банк»), посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Тараненко Л. О. 9 листопада 2007 року, зареєстрований в реєстрі за №4017, визнано недійсним. Скасовано запис про реєстрацію в Державному реєстрі іпотек за № 6004940 від 9 листопада 2007 року договору іпотеки №0/0/З від 9 листопада 2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк». Скасовано запис про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна заборону на нерухоме майно № 6004368 за договором іпотеки №0/0/З від 9 листопада 2007 року, укладеним між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк», а саме: домоволодіння АДРЕСА_1. В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ПАТ «УкрСиббанк», ПАТ «Дельта Банк» про визнання іпотечного договору недійсним відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

ПАТ «Дельта Банк» звернулось у 2013 році з касаційною скаргою на вказані рішення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 грудня 2013 року касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2013 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2014 року касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2013 року визнано неподаною та повернуто заявнику у зв'язку з неусуненням недоліків касаційної скарги.

12 березня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ПАТ «Дельта Банк» повторно подало касаційну скаргу на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2013 року, з пропуском строку на касаційне оскарження.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження ПАТ «Дельта Банк» посилалось на те, що повний текст ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2013 року отримало лише 21 лютого 2018 року.

Ухвалою судді Верховного Суду від 26 квітня 2018 року визнано наведені публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними та касаційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків касаційної скарги до 8 червня 2018 року.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію вказаної ухвали отримано відповідачем 25 травня 2018 року.

30 травня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ПАТ «Дельта Банк» на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 26 квітня 2018 року направило заяву на усунення недоліків касаційної скарги.

У заяві про поновлення строку на касаційне оскарження ПАТ «Дельта Банк» як на підставу пропуску строку касаційного оскарження посилається на те, що копію ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2013 року не було направлено на їх адресу. Також посилається на запровадження тимчасової адміністрації з 3 березня 2015 року, а з 2 жовтня 2015 року на розпочату процедуру ліквідації. Крім того, ПАТ «Дельта Банк» вказує на те, що у 2013 році було подано касаційну скаргу на вказані судові рішення, проте, працівником банку, який супроводжував дану справу у 2013 році неналежним чином виконувались посадові обов'язки, тому позбавило товариство можливості касаційного оскарження.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 3 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 14 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 325 ЦПК України 2004 року, касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо касаційна скарга подана після закінчення строків на касаційне оскарження і особа, яка її подала не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту четвертого частини другоїстатті 394 цього Кодексу.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає водночас таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Наведені особою, яка подала касаційну скаргу, підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, зокрема, запровадження тимчасової адміністрації, процедура ліквідації, неналежне виконання посадових обов'язків, працівником банку, який супроводжував дану справу у 2013 році, не свідчать про поважність причин пропуску строку на рішення суду, оскільки відноситься до внутрішніх чинників і не впливають на перебіг строку для оскарження рішення суду та не перешкоджає його оскарженню. Узв'язку з цим зазначені причини пропуску строку не можуть бути визнані поважними.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини«Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

Вирішуючи питання про поновлення строку на касаційне оскарження, судом враховано, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Враховуючи наведене, та те, що підстав пропуску строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень, які б могли свідчити про наявність особливих і непереборних обставин, за яких заявник не подав касаційну скаргу, у передбачений законом строк та які б виправдали пропуск строку значної тривалості (більше ніж чотирироки), у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Тараненко Людмила Олексіївна, про визнання договору іпотеки недійсним, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання іпотечного договору недійсним, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання іпотечного договору недійсним.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько