Справа №333/2040/18
Провадження №2/333/1498/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючої судді Круглікової А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 38 081,44 грн., -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом в сумі 38 081,44 грн., яка утворилась за договором від 17.12.2010 р. б/н. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказує, що відповідач за вказаним вище договором отримав кредит в сумі 3 300 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється щомісячно в період сплати, Позичальник повинен надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, за перевитрати платіжного ліміту, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Однак, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, у звязку з чим, станом на 31.03.2018 року, за останнім утворилась заборгованість у сумі 38 081,44 грн., яка складається з 3 100,50 грн. заборгованості по кредиту, 29 591,35 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3 100 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1 789,59 грн. штрафу (процентна складова). На підставі викладеного, позивач просить суд позов задовольнити.

Ухвалою від 29.05.2018 р. судом відкрито провадження у справі № 333/2040/18 за вказаним вище позовом за клопотанням позивача в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу встановлено строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Враховуючи, що відповідач в строк, встановлений судом відзив не надав без поважних причин, суд, керуючись ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом встановлено, що 17.12.2010 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір б/н, за умовами якої ОСОБА_2 відкриває Позичальнику картрахунок та встановлює кредитний ліміт у розмірі 3 300 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком відповідно до п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, Позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Як свідчить зміст вказаної вище заяви, підписаної відповідачем, Позичальник ознайомлений та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, які були надані йому у письмовій формі. Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив факт надання йому повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а саме: тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (ЦК України), зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено судом, відповідач взятих на себе договірних зобовязань належним чином не виконав, отримані кредитні кошти, відсотки за користування кредитом в строк, визначений у договорі в повному обсязі не оплатив. Отже, за ОСОБА_1 виникла заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 3 100,50 грн. та 29 591,35 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, що нараховані за період з 01.12.2012 р. по 31.03.2018 р. Факт наявності вище наведеної заборгованості підтверджується наявними в матеріалах цієї справи доказами й не спростований відповідачем. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 3 100,50 грн. заборгованості за основною сумою кредиту та 29 591,35 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом за наведений вище період є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими доданими документами, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобовязання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобовязаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобовязання, зокрема, у випадку прострочення виконання. Пунктом 1.1.5.21 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі непогашення кредиту у термін, встановлений Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої здійснюється відповідно до розміру, встановленого у заяві на приєднання до цього договору для відсотків від дня виникнення простроченої заборгованості. З огляду на викладене, позивачем заявлено до стягнення суму пені та комісії в розмірі 3 100 грн., що нараховані за період з 05.01.2013 р. по 31.03.2018 р. Перевіривши розрахунок пені в сумі 3 100 грн., що наявний в матеріалах справи, суд дійшов висновку про його обґрунтованість та вірність, а тому позовні вимоги в цій частині задовольняються судом.

Крім того, відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні строків платежу по кожному з грошових зобовязань більш, ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Як вбачається із змісту позовної заяви, позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідача 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 1 789,59 грн. штрафу (процентна складова).

Розглянувши вимоги в цій частині, суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК).

За положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

«Умовами та правилами надання банківських послуг», а саме п.п.1.1.5.21, 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

В той же час, п.п.1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 вказаних «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобовязань за кредитним договором, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором неможливо, так як не будуть дотримані положення, закріплені у ст.61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 21.10.2015 р. у справі № 6-2003цс15 та від 11.10.2017 року у справі № 347/1910/15-ц, який, відповідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» повинен враховуватись судами при застосуванні таких норм права.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення з відповідача 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 1 789,59 грн. штрафу (процентна складова). У звязку з чим, у задоволенні вимог в цій частині судом відмовляється.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 1 656,06 грн. покладається судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована адреса проживання: 69118, м. Запоріжжя, вул. М.Ласточкіна, буд. 258А, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» (, на р/р №3111 в ПАТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299) 3 100 (три тисячі сто) грн. 50 коп. заборгованість по кредиту, 29 591 (двадцять девять тисяч пятсот девяносто одну) грн. 35 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3 100 (три тисячі сто) грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією та 1 656 (одну тисячу шістсот пятдесят шість) грн. 06 коп. судового збору.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Повне рішення складено 09.08.2018 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова