Ухвала

06 липня 2018 року
м. Київ

справа № 182/5947/14-ц

провадження № 61-38249 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від

11 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від

16 травня 2018 року.

Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявником до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що звільнений від сплати судового збору за подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 , крім вимог про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу заявляв й інші вимоги, зокрема про визнання недійсними та скасувати наказів командира військової частини НОМЕР_1 № 235 від

28 травня 2014 року, № 287 від 19 червня 2014 року, № 288 від 19 червня 2014 року,

№ 298 від 25 червня 2014 року, № 306 від 25 червня 2014 року, № 310 від 26 червня 2014 року, а також про відшкодування моральної шкоди.

Указані вимоги не включені до переліку пільг щодо сплати судового збору визначених статтею 5 Закону України «Про судовий збір».

Беручи до уваги зазначене, заявнику необхідно сплатити судовий збір у встановленому порядку і розмірі.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України

«Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України

«Про судовий збір», у редакції, що була чинною на момент подання позовної заяви, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становила 0,2 розміру мінімальної заробітної плати 243,60 грн.

Таким чином, за подання касаційної скарги ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір у розмірі 487,20 грн (243,60х200%), який повинен бути перерахований за наступними реквізитами: одержувач УК у Печерськ. р-ні/Печерськ. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102.

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції або надати докази на підтвердження звільнення від його сплати.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 17 серпня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик