Постанова

Іменем України

07 серпня 2018 року

м. Харків

справа № 645/5178/17

провадження № 22-ц/790/3024/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Сащенка І.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

третя особа - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 березня 2018 року, ухвалене у складі судді Шарка О.П., -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності від 09 грудня 2014 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 липня 2002 року їй належить ? частина квартири АДРЕСА_1. Власником іншої ? частини квартири є відповідач ОСОБА_2

Посилаючись на те, що вони не дійшли згоди щодо користування вказаної квартирою, ОСОБА_1 просила виділити їй у користування житлову кімнату площею 7,8 кв.м. і житлову кімнату площею 11,1 кв.м., у користування ОСОБА_2 виділити житлову кімнату площею 19,9 кв.м., балкон площею 3 кв.м., коридор площею 4,5 кв.м., кухню площею 4,9 кв.м., вбиральню площею 2,3 кв.м. залишити загальному користуванні.

Відповідач проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на його безпідставність. Зазначила, що житлова кімната площею 19,9 кв.м. не є ізольованою, а тому задоволенні позову порушить її права співлвасника.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 березня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 відповідно до якого виділено у користування ОСОБА_1 кімнату житловою площею 7,8 кв.м. і кімнату житловою площею 11,1 кв.м., у користування ОСОБА_2 виділено кімнату житловою площею 19,9 кв.м., залишено у загальному користуванні балкон площею 3 кв.м., коридор площею 4,5 кв.м., кухню площею 4,9 кв.м., вбиральню площею 2,3 кв.м. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, який у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування скарги зазначила, що визначеним судовим рішенням порядком користування квартирою порушуються її житлові права та право власності, оскільки їй виділено у користування кімнату, яка не є ізольованою, крім того, частки співвласників не визначені, позивач фактично користується кімнатою площею 7.8 кв.м., перешкоди чому нею не чиняться.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 09 грудня 2014 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 липня 2002 року позивачу ОСОБА_1 належить ? частина квартири АДРЕСА_1.

Власником іншої ? частини квартири є відповідач ОСОБА_2

Вказана квартира має загальну площу 51,4 кв. м., житлову площу 38,8 кв. м. та складається з трьох кімнат: площею 19,9 кв. м., 11,1 кв. м. та 7,8 кв. м., коридору, кухні, вбиральні, та балкону. При цьому кімната площею 19,9 кв.м. не є ізольованою, через неї здійснюється вхід до двох інших ізольованих кімнат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що запропонований позивачем порядок користування житловим приміщенням відповідає розміру часток у праві власності на квартиру та не порушує прав співвласників.

Проте повністю погодитись з такими висновками не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 356, ч. 1-3 ст. 358 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок житлового будинку з володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Домовленості про порядок володіння та користування майном сторонами у справі не досягнуто.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК).

Відповідно до частини 3 статті 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

А тому сторони у справі мають рівні умови на здійснення своїх прав на спірне майно.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначених положень закону не врахував, не звернув уваги на те, що житлова кімната, яка запропонованим позивачем варіантом порядку користування квартирою буде виділена відповідачу не є ізольованою, через неї здійснюється вхід до двох інших ізольованих кімнат, які виділяються позивачеві, що тягне за собою порушення права ОСОБА_2 на користування належною їй часткою у власності, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність правових та фактичних підстав для задоволення позову.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволення заявленого ОСОБА_1 позову.

На підставі ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 960 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 березня 2018 року скасувати, прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловим приміщенням відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та користь ОСОБА_2 судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 960 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 серпня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

І.С. Сащенко