Провадження № 2/582/310/18
Справа № 582/789/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Недригайлівський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Петен Я.Л.,
за участю секретаря Климась С.В.,
з участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду в смт. Недригайлів цивільну справу за позовом ОСОБА_1, с. Сакуниха Недригайлівського району Сумської області, до ОСОБА_2, с. Сакуниха Недригайлівського району Сумської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
В С Т А Н О В И В :
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити з підстав наведених у позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибула, у відповідності до ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду та не направила суду заяви про розгляд справи без її участі.
Розгляд справи проведено у відповідності до вимог статті 280 ЦПК України у зв'язку з неявкою належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, заслухавши позивача, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, допитавши свідків вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився 13 січня 1954 року в с. Катнахбюр Степанованського району (Вірменія), що підтверджується копією паспорта серії МА №576289, виданого 26 квітня 2004 року Роменським МРВ УМВС України в Сумській області (а.с.3-4).
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, жителі вулиці Рябова, що в с. Сакуниха Недригайлівського району Сумської області, підтвердили, що відповідач, колишня дружина позивача, у спірному будинку не проживає понад рік, хоч і зареєстрована.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ст. 83 ЦПК України).
Відповідач у судове засідання не прибула, відзив до суду не подала.
Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Право власності на житло охоплює правомочності із володіння, користування та розпорядження ним як об'єктом права власності. Ці правомочності можуть належати тільки власнику житла та іншим особам, зокрема, які проживають разом із ним, у тому числі на праві спільної власності.
Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд.
У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Власник майна згідно зі ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом.
Згідно ст. 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Частиною 4 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Із змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Виходячи з наведеного суд вважає, що оскільки відповідач, будучи належним чином зареєстрованою у будинку, належному на праві власності позивачу, понад строк, встановлений законодавством, у ньому не проживає, а тому є такою, що втратила право користування ним, будь-яких письмових домовленостей стосовно користування житловим будинком за вказаною адресою не існує, тому вимоги позивача підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, вимог Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що позивач, як інвалід ІІ групи, звільнений від сплати судового збору, судовий збір на користь держави стягується з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь держави 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду скарги.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням п. 15.5 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України від 15.12.2017, до Апеляційного суду Сумської області через Недригайлівський районний суд Сумської області.

Повне рішення складено 08 серпня 2018 року.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя : Я. Л. Петен