Ухвала

16 липня 2018 року

м. Київ

справа № 310/1784/17

провадження № 61-39276ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, подану представником - ОСОБА_2, на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 15 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна»), про відшкодування майнової та моральної шкоди, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь завдану майнову шкоду у розмірі 12 755 грн 50 коп. та 100 тис. грн моральної шкоди.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 грудня 2017 року у складі судді Полянчука Б. І. позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 10 456 грн

25 коп. майнової шкоди та 50 тис. грн моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 15 травня 2018 року у складі колегії суддів: Подліянової Г. С., Дашковської А. В., Кримської О. М. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 грудня 2017 року у вказаній справі в частині стягнення майнової шкоди змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду у розмірі 6 874 грн 25 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У липні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1, подана представником - ОСОБА_2, на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 15 травня 2018 року, у якій він, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати вказані рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_3 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3

Дослідивши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, виходячи з наступних підстав.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

У вказаній справі ціна позову становить 12 755 грн 50 коп. майнової шкоди, яка станом на 1 січня 2018 року не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762 грн х 500 = 881 100 грн).

Крім того, заявлена вимога немайнового характеру про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 тис. грн.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Таких випадків судом не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної карги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року.

Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_1 в особі представника - ОСОБА_2, подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої

статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1, поданою представником - ОСОБА_2, на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 15 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ф. Хопта