Справа № 454/789/17 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/783/6248/17 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді: Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А.,Шандри М.М.

секретаря: Бадівської О.О.

за участі: ОСОБА_2, представників ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ "Львівобленерго" на рішення Сокальського районного суду Львівської областіу складі судді Адамович М.Я. від 02 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго", Виконавчого комітету Сокальської міської ради Львівської області, за участю третьої особи Сокальської районної державної адміністрації в особі сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Сокальської районної державної адміністрації про скасування права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 02 серпня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Скасовано рішення виконавчого комітете Сокальської міської ради №295 від 08.11.2011р. в частині надання дозволу на оформлення права власності на гараж площею 34,0 кв.м, поз.9 за адресою АДРЕСА_1 та в частині видачі свідоцтва про право власності на гараж площею 34,0 кв.м, поз.9 за адресою АДРЕСА_1, що належить Публічному акціонерному товариству «Львівобленерго», .

Скасовано право власності , свідоцтво про право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю - гараж, загальною площею 34,0 кв.м, поз.9 за адресою АДРЕСА_1, що належить Публічному акціонерному товариству «Львівобленерго», .

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» на користь ОСОБА_2 640 грн судовго збору.

Рішення суду оскаржило ПАТ "Львівобленерго" подавши апеляційну скаргу. Вважає що рішення прийнято із порушенням норм процесуального та матеріального права, суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.. Вказує, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що рішенням виконкому Сокальської міської ради народних депутатів від 10 вересня 1981 року за №299 гр.ОСОБА_5, надано дозвіл на будівництво гаражу на території електросітки, проте в рішенні №299 не вказана юридична адреса будівництва гаражу.Згідно технічного паспорта Червоноградського БТІ від 20 травня 2015 року виданого на ОСОБА_2 в графі «характеристика будівель та споруд» зазначено рік будівництва 1980.В оскаржуваному рішенні зазначено, що згідно технічного паспорта та плану, спірний гараж розташований на території Сокальської газової дільниці Червоноградського УЕГГ. Суд першої інстанції на вищенаведене не звернув уваги, не надав належної оцінки, не дослідив належним чином докази по справі, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення. Також зазначає, що нежитлова будівля - гараж площею 34,0 кв.м, поз.9 за адресою вул..І.Франка, 31 в м. Сокаль Львівської області, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.11.2011 року.

Просить рішення Сокальського районного суду Львівської області від 02 серпня 2017 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд Львівської області здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. 317,328 ЦК України та задовольняючи позов прийшов до висновку, що позов підставний відтак порушене право позивача підлягає захисту.

Судова колегія погоджується з висновком суду з врахуванням наступного.

В силу положень ст. 21,24,41 Конституції України та вимогст.316-319,325,328 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечується рівні умови здійснення цих прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Як встановлено судом, що згідно рішення райвиконкому Сокальської міської ради народних депутатів №299 від 10.09.1981р., ОСОБА_5 надано дозвіл на будівництво гаражу на території «електросітки» та рішенням №100 від 13.05.1994р. оформлено право власності на спірний гараж за ОСОБА_5

Як вбачається з реєстраційного посвідчення від 16.12.1994р., гараж АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_5

Згідно довідки №92 від 10.09.1996р. - гараж побудовано з матеріалів і за кошти ОСОБА_5, Сокальський РЕМ не виділяв матеріалів і коштів на будівництво гаражу і тому претензій до гаражу не має відтак, батько позивачки ОСОБА_5 правомірно набув право власності на спірний гараж.

Як встановлено матеріалами справи, що згідно до свідоцтва про право на спадщину та витягу від 03.06.2015р.з якого вбачається те що ОСОБА_2 успадкувала після смерті батька ОСОБА_5 та набула право власності на гараж АДРЕСА_2

Окрім того згідно рішення №109 від 22.04.2016р. та витягу, 10.02.2016р. за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку, площею 0,0039га, по АДРЕСА_2 для будівництва гаражу.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та ст..1 Протоколу до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна.

Гарантії права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України. Так, відповідно до ч.4ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Неприпустимість позбавлення права власності крім випадків встановлених Конституцією України та законом, є однією з загальних засад цивільного законодавства ст.3 ЦК України.

Згідно технічного паспорта та плану, спірний гараж розташований на території Сокальської газової дільниці Червоноградського УЕГГ по АДРЕСА_1 Львівської області.

Лише 02.11.2011р. ПАТ «Львівобленерго» звернулося до міської ради із заявою, в якій просило прийняти рішення про видачу свідоцтва на право власності на нежитлові будівлі адмінбудинку та гаражу виробничої бази Сокальського РЕМ по АДРЕСА_1. та як вбачається з довідки №216-0736 виданої ПАТ «Львівобленерго» 02.11.2011р., приміщення гаражу по АДРЕСА_1 перебуває на балансі ПАТ «Львівобленерго».

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Сокальської міської ради №295 від 08.11.2011р. та свідоцтва від 18.11.2011р., за ПАТ «Львівобленерго» зареєстровано право власності на гараж поз.9 по АДРЕСА_1.

Окрім того як встановлено матеріалами справи, а саме відповіддю №213/02-37 від 10.03.2017р,що гараж поз.9, загальною площею 34кв.м, належний ПАТ «Львівобленерго» та гараж №4, площею 38,3кв.м, належний ОСОБА_2 - є одним і тим самим об'єктом.

Враховуючи вищезазначене вищенаведеного судом встановлено, що ПАТ «Львівобленерго» набуло право власності на гараж, на який вже було зареєстровано право власності за ОСОБА_5 ще у 16.12.1994р., яке ніким не оскаржено і не скасовано.

Зазначені вище обставини підтверджується оглянутою в апеляційносу суді інветаризаційною справою на будівлю гараж №4 по вул.І.Франка,31в м.Сокалі Львівської області.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності; колегія суддів приходить до висновку про підставність позову.

Доводи апеляційної скарги на правильні висновки суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ "Львівобленерго" - залишити без задоволення

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 02 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 27 липня 2018 року.

Головуючий

Судді