Дата документу 09.08.2018
Справа № 501/2012/18
УХВАЛА

09 серпня 2018 року суддя Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І., перевіривши виконання вимог статей 149-151 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову при відкритті провадження по цивільній справі за

позовом представника ОСОБА_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1

до

відповідачів:

1 ОСОБА_2, місце реєстрації АДРЕСА_1, індекс: 10031; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, індекс: 10031

2 ОСОБА_3, місце реєстрації АДРЕСА_1, індекс: 10031;

третя особа: державний реєстратор комунального підприємства «Регіональний центр державної реєстрації речових прав на нерухоме майно» ОСОБА_4, місцезнаходження: вул.Центральна, буд.1, с.Точилове, вул.Центральна, Ананьївський район, Одеська область, індекс: 66413

предмет та підстави позову: про визнання Угоди недійсною та визнання права власності на 1/2 частини квартири

ВСТАНОВИВ:

І. Обґрунтування заяви.

1. Представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову та просить суд:

- накласти арешт на квартиру №31 на 7 поверсі житлового будинку №42-А по вулиці Першого Травня в місті Чорноморську Одеської області, загальною площею 37,2 кв.м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1);

- заборонити ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) вчиняти будь-які дії з відчуження квартири №31 на 7 поверсі житлового будинку №42-А по вулиці Першого Травня в місті Чорноморську Одеської області, загальною площею 37,2 кв.м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь третіх осіб.

Дана заява обґрунтована тим, що ним до суду подано позов з вимогами:

- визнати Угоду про переоформлення Персонального меморандуму асоційованого члена №2/1/7/31 від 22 травня 2017 року, укладену між обслуговуючим кооперативом «КОЛЬОРОВИЙ БУЛЬВАР», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недійсною;

- скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Регіональний центр державної реєстрації речових прав на нерухоме майно ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером: 40043348 від 07.03.2018;

- визнати однокімнатну квартиру №31 на 7 поверсі житлового будинку №42-А по вулиці Першого Травня в місті Чорноморську Одеської області спільною сумісною власністю ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3).

- визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право власності на 1/2 частину квартири №31 на 7 поверсі житлового будинку №42-А по вулиці Першого Травня в місті Чорноморську Одеської області;

- стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) та ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) солідарно судовий збір у сумі 5499,72 грн. на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2).

2. Заявник стверджує в заяві, що вказане нерухоме майно може бути відчужено відповідачами на користь інших осіб, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

ІІ. Процедура.

3. Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: державний реєстратор комунального підприємства «Регіональний центр державної реєстрації речових прав на нерухоме майно» ОСОБА_4 про визнання Угоди недійсною та визнання права власності на 1/2 частини квартири.

Предметом спору є нерухоме майно квартира №31 на 7 поверсі житлового будинку №42-А по вулиці Першого Травня в місті Чорноморську Одеської області.

4. Разом з позовом представник ОСОБА_1 надав до суду заяву про забезпечення позову. До заяви про забезпечення позову представником позивача не надано відомості щодо майнового стану позивача.

5. Після отримання судом інформації від органу реєстрації місця проживання сторін по справі, 09 серпня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

6. Заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи відповідно до статті 153 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК).

7. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у звязку з тим, що розгляд заяви здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Мотиви, з яких Суд дійшов висновків, і закон, яким керувався Суд.

8. Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК).

9. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

10. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

11. Натомість, всупереч вимогам п.6 ч.1 ст.151 ЦПК України. заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

В ній зазначено, що, на думку заявника: «…підстави для застосування зустрічного забезпечення не має, оскільки Відповідач 1 передав всі свої права за Персональним меморандумом Відповідачу 2, тому вважає, що відповідачі ніяких витрат не несуть».

Відтак в заяві про забезпечення позову відсутні пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

12. Згідно із ч.ч.1-5 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, повязаних із забезпеченням позову. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач (відповідачі) у звязку із забезпеченням позову.

13. Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

14. З аналізу вищенаведених норм цивільного процесу вбачається, що метою застосування заходів зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача (відповідачів), які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

15. Питання вжиття заходів зустрічного забезпечення вирішуються судом, який остаточно і визначає захід зустрічного забезпечення, який має бути вжитий в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Позивач не наділений правом на вирішення доцільності застосування зустрічного забезпечення, тобто вказані заходи застосовуються не за ініціативою позивача.

Позивач має лише зазначити в заяві про забезпечення позову пропозицію щодо зустрічного забезпечення, зокрема, щодо розміру грошової суми, яку він може внести на депозитний рахунок суду. Дана пропозиція враховується судом при визначенні остаточного розміру зустрічного забезпечення. У разі якщо позивач не має можливості внести відповідну суму, він має повідомити суду поважні причини відсутності такої можливості.

16. Таким чином, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України в частині її змісту, оскільки не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, а фактично містить його позицію щодо відсутності необхідності застосування зустрічного забезпечення, що не звільняє його від обовязку зазначити в заяві про забезпечення позову конкретну пропозицію/захід зустрічного забезпечення, який може бути застосований судом.

17. За приписами ч.9 ст.153 ЦПК України Суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на вищевикладене заява про забезпечення позову має бути повернута позивачу.

18. Одночасно суд роз'яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

Керуючись ст.ст.149-154 ЦПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом представника ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: державний реєстратор комунального підприємства «регіональний центр державної реєстрації речових прав на нерухоме майно» ОСОБА_4 про визнання Угоди недійсною та визнання права власності на 1/2 частини квартири повернути заявнику.

2. Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Іллічівський міський суд Одеської області.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області ОСОБА_5