Постанова

Іменем України

20 липня 2018 року

м. Київ

справа № 572/2335/16

провадження № 61-108св17

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 08 листопада 2017 року, у складі суддів: Боймиструка С. В., Хилевич С. В., Шеремет А. М.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») про захист прав споживача, визнання зобов'язань за кредитним договором та договором іпотеки припиненими.

Позовна заява мотивована тим, що 29 грудня 2005 року між ОСОБА_4 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (далі - ВАТ КБ «Надра») було укладено кредитний договір №5/2912/05-1к, відповідно до якого позивач отримав кошти в розмірі 8200,00 доларів США строком на 240 місяців із сплатою 10 % річних.

29 грудня 2005 року між ОСОБА_4 та ВАТ «КБ «Надра» було укладено договір іпотеки.

З метою забезпечення виконання умов вищезазначеного кредитного договору між банком та ОСОБА_6 та ОСОБА_7 29 грудня 2005 року були укладені договіри поруки б/н, відповідно до умов яких останні поручились перед кредитором за виконання позичальником його кредитних зобов'язань.

В 2014 році в ПАТ «КБ «Надра» діяла акція по погашенню кредитної заборгованості «Кредитна лояльність» для позичальників, які отримали валютний кредит в доларах США або євро. За умовами програми лояльності було передбачено право позичальника придбати долари США за пільговим курсом - 11 грн за 1 дол. США (при офіційному курсі НБУ - 15 грн за 1 дол. США).

Позивач ОСОБА_4 скориставшись умовами запропонованої акції і неодноразово купував у банку іноземну валюту для погашення перед ним кредиту.

Так, 03 лютого 2015 року в рахунок погашення залишку по кредитному договору в розмірі 2885,00 дол. США, ОСОБА_4, згідно квитанції від 03 лютого 2015 року №181552914 «поповнення поточного рахунку для подальшої конвертації та погашення валютного кредиту від 29 грудня 2005 року №5/2912/05-1к», вніс в касу ПАТ «КБ «Надра» 42735,00 грн. Однак іноземна валюта за ці кошти придбана не була, а зазначена сума була переказана в ПАТ «КБ «Приватбанк» для виплати ОСОБА_4 через Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати зобов'язання ОСОБА_4 за кредитним договором від 29 грудня 2005 року № 5/2912/05-1к, укладеним між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 припиненим з 03 лютого 2015 року; визнати припиненою іпотеку за іпотечним договором від 29 грудня 2005 року №5/2912/05-1к, укладеним між ОСОБА_4 та ВАТ «КБ «Надра»; стягнути з ПАТ «КБ «Надра» на користь ОСОБА_4 переплачені кошти в розмірі 150 дол. США, що за курсом НБУ станом на 08 червня 2016 року становить 3741,00 грн.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 28 липня 2017 року, у складі головуючого-судді Довгого І. І., у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у зв'язку з відсутністю підстав для зарахування коштів тимчасовою адміністрацією згідно квитанції від 03 лютого 2015 року підстав для задоволення позову не має.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 08 листопада 2017 року рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 28 липня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано зобов'язання ОСОБА_4 за кредитним договором від 29 грудня 2005 року № 5/2912/05-1к, укладеним між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 припиненим з 03 лютого 2015 року. Визнано припиненою іпотеку за іпотечним договором від 29 грудня 2005 року № 5/2912/05-1к, укладеним між ОСОБА_4 та ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра». Стягнуто з ПАТ «КБ «Надра» на користь ОСОБА_4 кошти в розмірі 150 дол. США, що за курсом НБУ станом на 08 червня 2016 року становило 3741,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що кошти в сумі 42735,00 грн для погашення кредитної заборгованості були внесені ОСОБА_4 03 лютого 2015 року. Тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Надра» введено з 06 лютого 2015 року. Тому ПАТ «КБ «Надра» безпідставно не зарахувало сплачені позичальником кошти на погашення кредитної заборгованості за договором. Оскільки ОСОБА_4 виконано всі зобов'язання за кредитним договором, то припинились зобов'язання і за договором іпотеки.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, ПАТ «КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення суду апеляційної інстанції є незаконним, оскільки прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Так, внесені ОСОБА_4 42735,00 грн не були направлені на купівлю доларів США в рамках акції «Кредитна лояльність», оскільки згідно постанови Правління Національного банку України від 05 лютого 2015 року № 83 з 06 лютого 2015 року в банку була введена тимчасова адміністрація строком на три місяці по 05 травня 2015 року включно. Крім того, вважає, що суд апеляційної інстанції невірно обрахував операційні дні, а саме: 03 лютого 2015 року є днем зарахування суми коштів у гривні, а 04 лютого 2015 року є першим днем і відповідно 06 лютого 2015 року є третім операційним днем після дня внесення коштів ОСОБА_4

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, ЦПК України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

29 грудня 2017 року Верховним Судом відкрито касаційне провадження в указаній справі.

19 січня 2018 року ОСОБА_4 подав відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим, всі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального права та додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судами встановлено, що 29 грудня 2005 року між ОСОБА_4 та ВАТ «КБ «Надра» було укладено кредитний договір №5/2912/05-1к, відповідно до умов якого позичальник отримав кредитні кошти в розмірі 8 200 доларів США зі сплатою 10% річних строком на 240 місяців (а.с. 7-8).

Відповідно до пункту 3.2. вищезазначеного договору моментом (днем) надання кредиту вважається день утворення заборгованості на позичковому рахунку позичальника.

Згідно пункту 3.3.1. кредитного договору позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені пунктами 1.3.1., 1.3.2. цього договору платежі шляхом здійснення перерахування на рахунок № НОМЕР_1 мінімально необхідного платежу у валюті кредиту.

В якості забезпечення кредитного договору 29 грудня 2005 року між ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра» був укладений договір іпотеки №5/2912/05-1к, за яким в іпотеку банку була передана трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9-10).

З метою забезпечення виконання умов вищезазначеного кредитного договору між банком та ОСОБА_6 та ОСОБА_7 цього ж дня були укладені договори поруки б/н, відповідно до умов яких останні поручились перед кредитором за виконання позичальником його кредитних зобов'язань.

В 2014 році в ПАТ «КБ «Надра» діяла акція по погашенню кредитної заборгованості «Кредитна лояльність» для позичальників, які отримали валютний кредит в доларах США або євро. За умовами програми лояльності було передбачено право позичальника придбати долари США за пільговим курсом - 11 грн. за 1 дол. США (при офіційному курсі НБУ - 15 грн за 1 дол. США).

ОСОБА_4 неодноразово придбавав в банку іноземну валюту для погашення кредитної заборгованості за умовами вищезазначеної акції, зокрема:

30 жовтня 2014 року в сумі 500 дол. США та вніс грошові кошти в сумі 5 025,00 грн (а.с. 14, 26).

25 листопада 2014 року в сумі 700 дол. США та вніс грошові кошти в сумі 7 035,00 грн (а.с. 15, 27).

24 грудня 2014 року в сумі 200 дол. США та вніс грошові кошти в сумі 2 211,00 грн (а.с.1 6, 28).

28 січня 2015 року в сумі 150 дол. США та вніс грошові кошти в сумі 1 650,00 грн (а.с. 17, 29).

03 лютого 2015 року ОСОБА_4 було доручено банку купити іноземну валюту в сумі 3885,00 дол. США за курсом 11,00 грн, у зв'язку з чим по квитанції від 03 лютого 2015 року позивач вніс грошові кошти в сумі 42735,00 грн, однак іноземна валюта за ці кошти придбана не була, а зазначена сума в подальшому була перерахована в ПАТ «КБ «Приватбанк» для виплати ОСОБА_4 через Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 18, 25, 64).

Листом від 15 квітня 2015 року № 50/201 банк повідомив, що операція по купівлі валюти за умовами акції не відбулась, оскільки постановою Правління Національного банку України від 05 лютого 2015 року № 83 «Про віднесення ПАТ «КБ «Надра» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 06 лютого 2015 року запроваджено в банку тимчасову адміністрацію строком на три місяці. При цьому зазначив банк, що в позичальника виникла заборгованість (а.с. 49-50).

Відповідно до частини 8 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин, споживач мав право достроково повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних виплат.

Аналогічне викладене в нормі статті 16 Закону України «Про споживче кредитування».

ОСОБА_4 скористався своїм законним правом та відповідно до умов кредитного договору і умов акції по погашенню кредиту «Кредитна лояльність» для позичальників, які отримали валютний кредит, вніс в банк 03 лютого 2015 року кошти в сумі 42735,00 грн, однак зазначені кошти банком конвертовані в іноземну валюту для погашення кредиту не були.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про Національний банк України», національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб. Нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України.

Нормативно-правові акти Національного банку (крім нормативно-правових актів, які містять інформацію з обмеженим доступом) набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо більш пізній строк набрання чинності не передбачений у такому акті. Офіційним опублікуванням нормативно-правового акта Національного банку вважається перше опублікування його повного тексту в одному з періодичних друкованих видань - «Офіційному віснику України», газетах «Урядовий кур'єр», «Голос України»&q? й; або перше розміщення на сторінці Офіційного інтернет - представництва Національного банку України.

Відповідно до частини 2 статті 58 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань у разі прийняття Національним банком України рішення про запровадження обмежень на діяльність банків, зупинення операцій по рахунках, арешту власних коштів банку на його рахунках уповноваженими органами державної влади.

Постанова Правління Національного Банку України № 83 набрала чинності 6 лютого 2015 року, в день її оприлюднення на офіційному сайті Національного Банку України. Цього ж дня введена тимчасова адміністрація в ПАТ КБ «Надра», тобто фактично на четвертий операційний день з дня зарахування коштів сплачених ОСОБА_4 в гривні 3 лютого 2015 року.

Відповідно до частини першої статті 8, статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. Банк в разі надходження суми переказу протягом операційного дня зобов'язаний її зарахувати на рахунок отримувача в день його надходження.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд апеляційної інстанції зробив правильні висновки про те, що оскільки кошти для погашення кредитної заборгованості були внесені ОСОБА_4 03 лютого 2015 року, а тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Надра» введено з 06 лютого 2015 року, ПАТ «КБ «Надра» безпідставно не зарахувало сплачені позичальником кошти на погашення кредитної заборгованості за договором. Оскільки ОСОБА_4 виконані всі зобов'язання за кредитним договором, то припинились зобов'язання і за договором іпотеки.

Доводи касаційної скарги про те, що пунктом 12 Постанови Правління Національного Банку України від 29 серпня 2014 року № 540 передбачено, що кошти для купівлі іноземної валюти можуть бути перераховані не раніше третього операційного дня з дня зарахування гривень не заслуговує на увагу, оскільки тимчасова адміністрація в банку була введена на четвертий день після внесення коштів ОСОБА_4 в банк.

Крім того, судом апеляційної інстанції установлено, що банк мав можливість придбати у встановлений Національним Банком України трьохденний строк валюту, однак цього не вчинив, чим порушив права ОСОБА_4 як споживача та сторони кредитної угоди.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином.

Отже, банк, внаслідок своїх неправомірних дій ризики своєї діяльності фактично переклав на позичальника, який виконав свої кредитні зобов'язання перед банком належним чином, а тому вони є припиненими.

Згідно статті 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання.

Оскільки ОСОБА_4 виконано всі зобов'язання за кредитним договором, то припинились зобов'язання і за договором іпотеки.

Відповідно до статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Оскільки, після виконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_4 вніс в банк 150 дол. США, то банк набув їх безпідставно та зобов'язаний повернути ОСОБА_4 за курсом НБУ станом на 08червня 2016 року що становило 3741,00 грн.

Встановивши вищевказані обставини, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 в повному обсязі.

Такий висновок судів відповідає фактичним обставинам справи та нормам Цивільного кодексу України щодо правочинів.

Інші доводи касаційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 08 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
С. О. Карпенко
В. А. Стрільчук