УХВАЛА

07 серпня 2018 року

м. Харків

Справа № 643/1947/13-ц

Провадження № 22-ц/790/3244/18

Апеляційний суд Харківської області в складі судді Бровченко І.О.

у порядку вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2013 року у складі судді Оксененко В.А. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року.

Згідно з пунктом 11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанції розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2013 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 565000 грн. в рахунок боргу; 16 753 гр. 97 коп. в рахунок 3% відсотків річних з 05 квітня 2012 року по 04 квітня 2013 року; 2800 грн. в рахунок інфляції із 05 квітня 2012 року по 04 квітня 2013 року; 3509 грн. в рахунок судових витрат, а всього стягнуто 588 062 грн. 97 коп. В позові про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

На рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обгрунтування заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначила, що про існування оскаржуваного рішення дізналась від виконавчої служби лише в квітні місяці 2018 року.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 14 травня 2018 року визнано наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Московського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2013 року неповажними.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення боргу залишено без руху.

Надано скаржнику строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліку апеляційної скарги - подання до суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з посиланням на інші обґрунтовані підстави для поновлення строку, роз'яснивши, що у разі невиконання у встановлений строк вищевказаних вимог у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено в порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Так, в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 просила визнати поважними причини пропуску на апеляційне оскарження та поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що про існування оскаржуваного рішення дізналась від виконавчої служби лише в квітні місяці 2018 року.

В ухвалі Апеляційного суду Харківської області від 14 травня 2018 року було вказано, що з матеріалів справи вбачається, що про існування спору в суді про стягнення з ОСОБА_1 боргу останній було відомо, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення та журналом судового засідання від 25 березня 2013 року.

Згідно довіреності від 28 березня 2013 року ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_4 представляти свої інтереси, в тому числі отримувати копії судових рішень (а.с. 28).

Відповідно до журналу судового засідання Московського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2013 року у складі головуючого судді Оксененко В.А. (а.с. 46), представник відповідача - ОСОБА_4 ( Довіреність зареєстрована в реєстрі за № 367 від 28 березня 2013 року) приймав участь у судовому засіданні та був присутній при оголошені вступної та резолютивної частин судового рішення.

18 квітня 2013 року ОСОБА_4 отримав повний текст рішення по цивільній справі № 643/1947/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення боргу (а.с. 51).

З акту державного виконавця від 30 серпня 2013 року ОСОБА_5 встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 боржник мешкає, але надати доступ до житла відмовився, посилаючись на відсутність представника, що підтверджується підписом ОСОБА_1

Тому, наведені в апеляційній скарзі доводи спростовуються матеріалами справи та визнані судом неповажними.

06 липня 2018 року на виконання ухвали Апеляційного суду Харківської області від 14 травня 2018 року ОСОБА_1 подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій зазначено, що під час проголошення рішення вона присутня не була, про існування оскаржуваного рішення вона дізналась від виконавчої служби, лише в квітні 2018 року, копію рішення Московського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2013 року тримала 17 квітня 2018 року, після ознайомлення з матеріалами справи подала апеляційну скаргу у десятиденний строк з дня отримання копії цього рішення.

Аналогічні за змістом доводи ОСОБА_1 вже були зазначені в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження від 03 травня 2018 року, які спростовуються матеріалами справи та ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 14 травня 2018 року були визнані судом неповажними.

Таким чином, в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження від 06 липня 2018 року скаржник посилається на аналогічні підстави, які вже було визнано неповажними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, інших обгрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження скаржником у заяві не наведено.

Перелік поважності причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними і пов'язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова невизначеність.

Суд у справі «МПП "Голуб" проти України» зазначив, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов'язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (див. справу "Голдер проти Сполученого Королівства", рішення від 21 лютого 1975 року, Серія А N 18, ст. 13-18, п. 28-36). Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов'язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

П. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Згідно вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства.

Суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

За приписами ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

На даний час вимоги ухвали суду про усунення недоліків апеляційної скарги на даний час не виконані.

Відповідно до частин 3, 4 статті 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи, що скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, відповідно до вимог ч. 4 ст. 357, п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ч. 4 ст. 357, п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, пунктом 11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Московського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2013 року - залишити без задоволення.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2013 року у складі судді Оксененко В.А. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з моменту її підписання.

Суддя І.О. Бровченко