гСправа № 358/836/18 Провадження № 2/358/539/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю секретаря судового засідання Зеленько О.Д.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно (житловий будинок), -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок (з відповідними господарськими будівлями та спорудами), що розташований по АДРЕСА_1.

В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона являється спадкоємцем за законом першої черги після смерті її батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спадщину вона прийняла, оскільки подала заяву до Богуславської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини, що підтверджується відповіддю державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 29.05.2018 року, а також матеріалами спадкової справи за №371/2016.

Інший спадкоємець за законом першої черги, згідно зі ст.1261 Цивільного кодексу України, а саме дружина спадкодавця - ОСОБА_3 звернулася до Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області з заявою про відмову від прийняття спадщини щодо спадкового майна померлого спадкодавця - ОСОБА_2, що підтверджується відповіддю державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 29.05.2018 року, а також матеріалами спадкової справи за №371/2016.

Житловий будинок АДРЕСА_1 належав спадкодавцю ОСОБА_2, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області №564 від 07.06.2018 року, але за життя спадкодавець не оформив в адміністративному порядку своє право власності на вищезазначений житловий будинок.

При зверненні до Богуславської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримання документів про право власності на спадкове майно позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що відсутній правовстановлюючий документ на спадковий будинок на ім'я спадкодавця, що підтверджується постановою державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 28.04.2018 року.

Оскільки позивачка позбавлена можливості в нотаріальному порядку встановити за собою право власності на спадкове нерухоме майно, то вона звернулася із даним позовом до суду.

Представник позивачки ОСОБА_4 подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач - Медвинська сільська рада Богуславського району Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивачка ОСОБА_1 у відповідності до ст. ст. 1223 ч. 2, 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця, копією свідоцтва про народження спадкоємця, копією свідоцтва про укладення шлюбу.

Згідно положень ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_2, оскільки після відкриття спадщини протягом шести місяців подала заяву про прийняття спадщини до Богуславської районної державної нотаріальної контори, що підтверджується повідомленням державного нотаріуса від 29.05.2018 року та матеріалами спадкової справи №371/2016.

Інший спадкоємець за законом першої черги, згідно зі ст.1261 Цивільного кодексу України, а саме дружина спадкодавця - ОСОБА_3 звернулася до Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області з заявою про відмову від прийняття спадщини щодо спадкового майна померлого спадкодавця - ОСОБА_2, що підтверджується відповіддю державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 29.05.2018 року, а також матеріалами спадкової справи за №371/2016.

Із копії постанови державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори від 28.04.2018 року вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно спадкоємцю ОСОБА_1 не може бути видано, так як за життя спадкодавець ОСОБА_2 не оформив правовстановлюючий документ на спадковий будинок.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи, а тому спадкоємцю ОСОБА_1 з дня смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, належить спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За даними технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 у господарстві спадкодавця є житловий будинок, 1964 року забудови, загальною площею - 58,40 кв.м., жилою площею - 26,30 кв.м., допоміжною (підсобною) площею - 32,10 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: погріб з шийкою, сарай-прибудова, сарай, убиральня, ворота, хвіртка, огорожа, колодязь питний.

Житловий будинок АДРЕСА_1 належав спадкодавцю ОСОБА_2 згідно записів в погосподарській книзі №10 під особовим номером НОМЕР_1 за 2016-2020 роки, №10 під особовим номером 0928 за 2011-2015 роки, №8 під особовим номером 696 за 2006-2010 роки, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області №564 від 07.06.2018 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 03 серпня 2004 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, яке не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обов'язкову реєстрацію будинків у містах і селищах міського типу. У період чинності цієї інструкції до 13 грудня 1995 року державна реєстрація нерухомого майна не проводилася у сільській місцевості.

Також слід зазначити, що виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України в редакції від 16.01.2003 року, тобто до 01.01.2004 року.

Таким чином, спадкодавець ОСОБА_2 після реєстрації житлового будинку в погосподарській книзі Медвинської сільської ради набув право власності на вказаний будинок, що підтверджується обліковими картками погосподарського обліку за 2006-2020 роки, згідно з якими ОСОБА_2 є власником домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Висновком №12 від 29 травня 2018 року складеним спеціалістом з технічного нагляду за будівництвом будівель і споруд ОСОБА_5 підтверджується, що житловий будинок АДРЕСА_1, 1964 року забудови з відповідними господарськими будівлями та спорудами, зведений (побудований) без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан зазначеного будинку на даний час дозволяє безпечно його експлуатувати.

Вказаний житловий будинок відповідає вимогам протипожежної безпеки, що підтверджено експертним висновком № 29 від 01.06.2018 року, складеного експертом з оцінки протипожежного стану об'єктів ОСОБА_6

Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на спадковий будинок, що залишився після смерті спадкодавця ОСОБА_2 під час судового розгляду не встановлено.

Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову.

Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір.

Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 740 гривень.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 142 ч.1, 200, 206, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 1218, 1220, 1223 ч. 2, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок, 1964 року забудови, загальною площею - 58,40 кв.м., жилою площею - 26,30 кв.м., допоміжною (підсобною) площею - 32,10 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: погріб з шийкою, сарай-прибудову, сарай, убиральню, ворота, хвіртку, огорожу, колодязь питний, що розташовані по АДРЕСА_1.

Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у Богуславському районі Київської області, , що розташоване за адресою: Київська обл., м. Богуслав, вул. Франка, 4 повернути позивачці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого 07.06.2018 року, згідно квитанції № 16 на р/р 0080, МФО 821018, в ТВБВ 10026/638 філії ГУ по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк ", що становить 740 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов