Ухвала

Іменем України

19 липня 2018 року

м. Київ

справа № 710/168/18

провадження № 61-38555ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СтупакО. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

боржник - ОСОБА_4,

суб'єкти оскарження: старший державний виконавець Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Моторний Володимир Миколайович, державний виконавець Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області СірманВіталій Анатолійович,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2018 року у складі судді Побережної Н. П. та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 31 травня 2018 року у складі колегії суддів: Новікова О. М., Храпка В. Д., Вініченка Б. Б.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Моторного В. М. (далі - Шполянського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області) та державного виконавця Шполянського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Сірмана В. А.

Свою скаргу обґрунтовував тим, що державні виконавці не встановили дійсне місце його проживання та неправомірно вчиняли виконавчі дії за адресою: АДРЕСА_1.

З урахуванням викладеного просив визнати усі дії старшого державного виконавця Моторного В. М. та державного виконавця Сірмана В. А. Шполянського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області, вчинені у виконавчому проваджені № 52394327, упередженими, необ'єктивними та неправомірними.Рішення Шполянського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи, а також щодо арешту майна та оголошення заборони на його відчуження скасувати, зобов'язати посадових осіб Шполянського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області закрити виконавче провадження № 52394327 та передати для подальшого провадження за місцем реєстрації, проживання та перебування скаржника до державної виконавчої служби в місті Києві та вчинити інші процесуальні дії щодо поновлення його порушених законних прав та інтересів.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2018року у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 не надав суду жодних доказів того, що постанови зазначені у скарзі не надсилалися на його адресу, зазначену у виконавчому документі та доказів того, що він повідомляв виконавчу службу про своє місце проживання. При цьому суд вказав на те, що державний виконавець здійснював виконавчі дії за адресою боржника, що була вказана у виконавчому листі

Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 31 травня 2018 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи ухвалу суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що дії державних виконавців є законними і будь-яких порушень прав скаржника не встановлено.

У липні 2018 року ОСОБА_4звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 31 травня 2018 року, у якій просить скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм матеріального та процесуального права.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим як зазначено у частині п'ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Судом встановлено, що 28 вересня 2016 року на адресу Шполянського РВ ДВСГТУЮ у Черкаській області надійшла постанова Печерського районного відділу ДВС м. Києва про закінчення виконавчого провадження та направлено виконавчий лист від 21 червня 2007 року № 2-133.

Згідно з виконавчим листом від 21 червня 2007 року № 2-133/07, виданим Шполянським районним судом Черкаської області, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2007 року до повноліття дитини. Адреса боржника вказана: АДРЕСА_1.

Відповідно до повідомлення Шполянського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області від 29 січня 2018 року № 383/15.24.36 у відділі знаходяться виконавчі провадження щодо ОСОБА_4, в тому числі, виконавче провадження № 52394327, виконавчий лист від 21 червня 2007 року № 2-133.

28 вересня 2016 року старшим державним виконавцем Шполянського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Моторним В. М. на виконання вказаного виконавчого листа винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52394327.

07 грудня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою на виконання виконавчого листа від 21 червня 2007 року № 2-133 накладено арешт на все майно ОСОБА_4 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

16 червня 2017 року державним виконавцем Моторним В. М. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Звернено стягнення на заробітну плату, яку боржник отримував в Національній поліції України за адресою: вул. Богомольця, 10 у м. Києві.

19 вересня 2017 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку боржник отримував в Національній поліції України за адресою вул. Богомольця, 10 у м. Києві.

12 грудня 2017 року державним виконавцем Сірманом В. А. звернуто стягнення на пенсію ОСОБА_4, яку він отримує у Головному управлінні ПФУ в м. Києві.

Відповідно до супровідного листа від 12 грудня 2017 року № 6147/14.24.36, направлено на адресу ОСОБА_4 для відома постанову від 12 грудня 2017 року.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходження його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження належить стягувачу.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, що державний виконавець діяв у межах своїх повноважень, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», спрямованих на примусове виконання судового рішення, не порушуючи права боржника.

Твердження заявника про те, що він не проживає за адресою: АДРЕСА_1, не є підставою для задоволення його скарги, оскільки державний виконавець здійснював виконавчі дії, за адресою боржника, що вказана у виконавчому листі. Варто підкреслити і ту обставину, що ОСОБА_4, якому відомо про виконавче провадження та про рішення суду про стягнення з нього аліментів, повинен був повідомити державну виконавчу службу про зміну свого місця проживання.

Крім того, будь-яке зволікання державного виконавця щодо виконання рішення про стягнення аліментів призведе до порушення прав дитини на належне її утримання, що є неприпустимим із огляду на Конституцію України, Декларацію прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Конвенцію про права дитини від 20 листопада 1989 року та Закону України «Про охорону дитинства».

Посилання у касаційній скарзі на те, що суд, розглядаючи скаргу, не залучив стягувача, є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_4 самостійно сформовано скаргу на дії державних виконавців, у якій він не вказав боржника, а тому це не є підставою для скасування постановлених у справі ухвал.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою і шостою статті 394, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області МоторногоВолодимира Миколайовича та державного виконавця Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Сірмана Віталія Анатолійовича, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 31 травня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак С. О. Погрібний Г. І. Усик