Справа № 523/682/18
Провадження №2/523/1568/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2018 р.

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.

при секретарі - Шевчук М.Є.

за участю представників: позивача - ОСОБА_2

третьої особи - Пантелєєва О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в поряду загального позовного провадження цивільну справу за позовом Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_3, за участю третьої особи без самостійних вимог Служби у справах дітей Одеської міської ради - про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ

Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась до суду з позовом в якому, посилаючись на п.2 ч.1 ст.164 СК України, просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 щодо неповнолітньої дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнувши з відповідачки аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів до повноліття дочки. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 не займається вихованням дочки ОСОБА_4, матеріально не допомагає дочці, не турбується про неї, постійно просить дитину, щоб вона відмовилась від неї. ОСОБА_4 постійно проживає у сторонніх осіб, прогулює заняття в школі. На теперішній час залишається без батьківського піклування. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивача пред'явлені позовні вимоги підтримала, просить задовольнити.

ОСОБА_3 в судовому засіданні пред'явлені позовні вимоги не визнала в повному обсязі зазначивши, що її дочка ОСОБА_5 є важким підлітком, постійно залишає місце проживання. Постійні спілкування з нею не дають дійового результату. Між нею та дочкою з цього приводу виникають постійні сварки. Втім відповідач зазначає, що вона не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а питання про позбавлення її батьківських прав пов'язує з непорозумінням між нею та дочкою. Крім того, ОСОБА_3 зазначає, що у неї також є син - ОСОБА_6, який проживає разом з нею стосовно якого вона виконує свої батьківські обов'язки. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник Служби у справах дітей Одеської міської ради зазначила, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд, заслухавши сторін та їх представників, заслухавши неповнолітню ОСОБА_4, дослідивши письмові доказі по справі, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Сімейним Кодексом України, зокрема ст. 164 СК України, згідно якої підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 77,78,81 ЦПК України.

Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитини, орган опіки та піклування, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

За роз'ясненнями, що містяться в п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року « 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

З матеріалів справи, зокрема з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого відділом РАГС ленінського районного управління юстиції м. Одеси, убачається, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3. Матерю у свідоцтві записана ОСОБА_3. Згідно листа Суворовського районного у м. Одесі відділу ДРАЦС від 23.02.2017р. відомості про батька дитини (ОСОБА_7) записані згідно ч.1 ст. 135 СК України, тобто за прізвищем та громадянством матері, із зазначенням ім'я та по батькові батька дитини за її вказівкою.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97, визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

В контексті зазначеної норми суду слід встановити, чи здійснюється таке втручання «згідно із законом», чи відповідає таке законним цілям, переліченим у п.2 ст.8, і чи вважатимуся таке втручання «необхідним у демократичному суспільстві».

Європейський Суд з прав людини у рішенні, у справі «Гнахоре проти Франції», заява №40031/98,п.59 зазначив, що інтерес дитини вимагає, що зв'язки дитини з її сім'єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім'я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв'язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім'ю.

Виходячи зі змісту норм національного законодавства, статей 164,165 СК України, втручання у приватне життя родини ОСОБА_7 з боку Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради здійснено згідно із законом.

Надані з боку позивача докази, на яких ґрунтується їх звернення до суду, зокрема наказ служби у справах дітей від 24.01.2017р. про поставлення ОСОБА_4 на облік дітей, які опинились у складних життєвих обставинах; заява ОСОБА_4 на ім'я начальника служби у справах дітей ОМР в якій вона просить вирішити питання про позбавлення її мати - ОСОБА_3 протоколи бесід з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проведених спеціалістами ТВССД ОМР у Суворовському районі м. Одеси клопотання директора Одеської загальноосвітньої школи №5 на ім'я начальника сектора Суворовського ВП м. Одесі про вжиття заходів щодо розшуку ОСОБА_4 та її повернення до навчання; повідомлення Одеського міського центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді на адресу Служби у справах дітей ОМР про те, що ОСОБА_4 станом на квітень 2017р. проживає у родині ОСОБА_8, та оцінка їх в сукупності дає підстави стверджувати, що втручання у приватне життя родини ОСОБА_4 є достатнім, втім з урахуванням встановлених судом обставин не є доречним та не може вважатися необхідним у демократичному суспільстві.

Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради на підставі висновку № 01-05-8/192вх. від 12.03.2018р. вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно її дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки вона самоусунулась від виховання дитини та свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків.

Суд не погоджується з наданим висновком, оскільки в першу чергу він не ґрунтується на всебічному та повному з'ясуванні всіх обставин, встановлених судом під час розгляду даної справи, по друге, він суперечить інтересам самої дитини.

Так, опитана в судовому засіданні ОСОБА_4, в порядку ст. 171 СК України, зазначила, що між нею та матір'ю склались складні відносини, вони перестали розуміти один одного, в зв'язку з чим вона залишала місце свого проживання. ОСОБА_4 вказувала, що у неї є брат, стосунки з ним у матері дуже добрі, він доглянутий, та мати дбає про нього. На теперішній час вона не згодна на позбавлення її матері батьківських прав.

Намагання ОСОБА_3 виховувати належним чином дочку ОСОБА_4 підтверджується представленою характеристикою з місяця навчання останньої де було зазначено, що мати намагається займатися вихованням доньки, але вона не є авторитетом для ОСОБА_4, тому часто між ними виникають конфліктні ситуації.

Надані акти обстеження житлово-побутових умов підтверджують, що родина ОСОБА_4 проживає в одній кімнаті гуртожитку АДРЕСА_1 де зроблений ремонт, кухня та санвузол загального користування.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_3 зловживає алкогольними напоями суду з боку позивача не надано. Не надані з боку позивача і достатні докази, які б доводили ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до ОСОБА_4, а рівно і винної поведінки або свідомого нехтування батьківськими обов'язками ОСОБА_3 стосовно її дочки ОСОБА_5, не надано доказів і вжиття відносно відповідачки заходів реагування з приводу неналежного виконання батьківських обов'язків. Фактично всі представлені документи з боку позивача лише констатують факт наявного конфлікту між матір'ю та дочкою, що само по собі не може бути безумовною підставою для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стовно її дочки ОСОБА_4

Суд вважає за необхідне зазначити, що встановлені судом обставини вказують на те, що з боку органів, на які покладено функцію контролю, не достатньо вжито виважених і послідовних заходів зі сприяння врегулювання конфлікту між матір'ю та дочкою, вирішення якого буде сприяти найвищим інтересам, насамперед, неповнолітньої дитини, не допускаючи розлучення між матір'ю та дочкою.

Отже, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є недоведеними, ґрунтуються на припущеннях, а відтак не підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст. 164 СК України; керуючись ст. ст. ст.12,13,76,259, 263-265,268 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_3, за участю третьої особи без самостійних вимог Служби у справах дітей Одеської міської ради - про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів залишити без задоволення у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 10 серпня 2018р.

Суддя -