Постанова

Іменем України

25 липня 2018 року

м. Київ

справа № 754/12345/16-ц

провадження № 61-34652св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Садівниче товариство Садівницький масив «Займище»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду

м. Києва від 25 травня 2017 року у складі судді Таран Н. Г. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 09 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Невідомої Т. О., Пікуль А. А., Ратнікової В. М.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Садівничого товариства Садівницький масив «Займище» (далі - СТ СМ «Займище») про визнання незаконним відключення від електричної мережі електропостачання, зобов'язання поновити електропостачання, відшкодування моральних та матеріальних збитків.

Позовна заява мотивована тим, що йому на праві власності належить земельна ділянка № НОМЕР_1 по вул. Садова, 11 у СТ СМ «Займище». 29 серпня 2015 року за його відсутності та без його дозволу проводилась перевірка показників лічильника обліку спожитої електроенергії, внаслідок чого складений акт про відсутність пломби на лічильнику. 05 вересня 2015 року садовий будинок, що знаходиться на належній йому на праві приватної власності земельній ділянці АДРЕСА_1 відключений від електричної мережі.

Крім того, вказував на те, що зазначені правопорушення змусили позивача та його сім'ю змінити звичний для них устрій перебування на власній садовій ділянці та домоволодінні обмежуючи себе можливістю користуватися приладами, що живляться від електричної мережі. Таким чином, у результаті таких протиправних дій та розповсюдження неправдивої інформації, що принижує честь та гідність позивача та його сім'ї, відповідно до статей 23, 1167 ЦК України, відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду у сумі 10 000,00 грн.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_3 просив визнати незаконними дії відповідача, щодо відключення від електричної мережі електропостачання належного позивачу садового будинку, а саме рішення Ради товариства від 04 вересня

2015 року, зобов'язати СТ СМ «Займище» поновити електропостачання будинку за адресою: АДРЕСА_1 та відшкодувати завдані моральні та матеріальні збитки в загальній сумі 11 374,60 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що до компетенції уповноважених членів масиву відноситься вирішення питань відключення членів товариства від електропостачання без згоди останніх у випадках порушень договору на користування електричною енергією, а також у разі невиконання ними своїх обов'язків, передбачених статутом товариства, рішеннями правління. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що позивач у передбаченому законодавством порядку звертався до ПАТ «Київобленерго», як постачальника електричної енергії, за вирішенням питання щодо укладання договору на постачання йому як споживачу електроенергії, тоді як СТ СМ Займище» не є постачальником електроенергії і має право згідно умов укладеного договору отримувати електроенергію від постачальника як споживач та вирішувати питання щодо подальшого забезпечення електроенергією членів товариства відповідно до установчих документів товариства. Також, позивачем не надано будь-яких доказів заподіяння неправомірними рішеннями та діями відповідача матеріальних збитків та моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення Деснянського районного суду м. Києва

від 25 травня 2017 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 09 серпня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не звернули увагу на те, що

ОСОБА_4 приступив до виконання обов'язків голови СТ СМ «Займище» лише

03 жовтня 2015 року, а отже, 29 серпня 2015 року не мав права очолювати комісію з перевірки електролічильників та підписувати будь-які документи, тому складений акт та наказ фактично юридичної сили не мають. Крім того, залишився без належної оцінки судів та не досліджений факт, що рішення Ради від 04 вересня 2015 року про відключення будинку від електричної мережі приймалось органом, сформованим не у відповідності та не у спосіб, що передбачені статутом СТ СМ «Займище», який діяв на той час.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

У грудні 2017 року від СТ СМ «Займище» надійшли заперечення на касаційну скаргуОСОБА_3, в яких заявник просить відхилити вказану касаційну скаргу та залишити без змін рішення судів першої й апеляційної інстанцій, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню, оскільки фактично зводиться до переоцінки доказів, яким суди надали належну оцінку.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

У червні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано вказану цивільну справу до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 26 червня 2018 року зазначену справу призначено до судового розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають вимогам статей 213, 214 ЦПК України 2004 року щодо законності та обґрунтованості.

Судом установлено, що СТ СМ «Займище» є юридичною особою та колегіальним органом, всі рішення приймаються на загальних зборах членів садівничого товариства.

Згідно пункту 10 статуту СТ СМ «Займище» основним завданням масиву садівницьких товариств є вирішення загальних питань з благоустрою території масиву, організації водопостачання, електрифікації, будівництва під'їзних шляхів та вирішення інших питань, що відносяться до роботи усіх садівницьких товариств, які розміщені на території масиву.

ОСОБА_3 є членом СТ СМ «Займище» та користується земельною ділянкою

АДРЕСА_1 в СТ СМ «Займище».

27 липня 1997 року між СТ СМ «Займище» та Акціонерною енергопостачальною компанією «Київобленерго» (правонаступник - Публічне акціонерне товариство «Київобленерго») (далі - ПАТ «Київобленерго») укладений договір на користування електричною енергією. Відповідно до умов договору ПАТ «Київобленерго» як незалежний постачальник постачає споживачу - СТ СМ «Займище» електричну енергію.

27 жовтня 1996 року позивачу видано карточку обліку споживання електроенергії та підключено до електромережі (особовий рахунок НОМЕР_1, лінія 11), опломбовано електролічильник № 393507.

07 травня 2006 року правлінням СТ СМ «Займище» прийнято рішення: «При виявленні крадіжки електроенергії споживачем, а також не опломбуванні лічильника, порушники негайно відключаються від електромережі, повторне підключення буде дозволено тільки після розгляду цього питання на правлінні і погашення втрат у розмірі 10 000,00 грн і оплати підключення відповідно до затвердженого тарифу». Відповідний протокол підписаний членами ради правління та головою ради правління. Додатком до протоколу № 1 Конференції СТ СМ «Займище» від 07 травня 2006 року ОСОБА_5, визначений як голова ради правління СТ СМ «Займище», ОСОБА_3 визначений як член ради правління.

Відповідно до копії наказу від 16 серпня 2015 року № 6-К-2 про призначення комісії з виявлення порушників правил споживання електроенергії у зв'язку з постійними боргами садівників з оплати за спожиту електроенергію, порушенням правил споживання електроенергії та посиленню ефективності роботи з виявлення цих боржників вирішено: призначити комісію з виявлення боржників з оплати за спожиту електроенергію; провести обстеження лічильників (на наявності опломбування, зняття показників лічильників тощо); надати порушникам попередження (усно або в інший спосіб) про відключення від електромережі; проінформувати споживачів електроенергії щодо своєчасної сплати рахунків за спожиту електроенергію

до 10 числа кожного місяця.

Зазначений наказ прийнятий комісією у складі 11 осіб, головою комісії обрано ОСОБА_4

29 серпня 2015 року комісією у складі ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 складений акт про те, що при перевірці електролічильника по АДРЕСА_1 відсутнє його опломбування. ОСОБА_3 своїм підписом засвідчив факт відсутності пломби на лічильнику та те, що він ознайомлений зі складеним актом.

Факт відсутності опломбування електролічильника позивачем не заперечується.

04 вересня 2015 року на засіданні членів ради СТ СМ «Займище» прийнято рішення про відключення осіб від електромережі за порушення правил користування електроенергією, крадіжки електроенергії, зокрема, користування лічильником без належних пломб, та про встановлення штрафу в розмірі 5 000,00 грн, за повторне підключення встановлена плата в розмірі 400,00 грн. Також на цьому засіданні вирішено відключити ОСОБА_3 від електромережі за порушення правил користування електроенергією, крадіжки електроенергії, зокрема, за користування лічильником без належних пломб і винесено йому штраф у розмірі 5 000,00 грн. Також вирішено питання про виключення з членів ради ОСОБА_3

ОСОБА_4 приступив до виконання обов'язків голови Ради Садівничого СТ СМ «Займище» з 03 жовтня 2015 року на підставі рішення ради масиву від 02 жовтня 2015 року.

Правовідносини між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами регулюються Правилами користування електричною енергією для населення (далі - Правила), затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28.

У пункті 1.3 Правил постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Пунктом 1.4 Правил точка продажу електричної енергії споживачу установлюється на межі балансової належності його електроустановок та зазначається в договорі про постачання електричної енергії або в договорі про купівлю-продаж електричної енергії.

Пунктом 2 Правил визначено, що електропостачальник - учасник ринку електричної енергії України, який купує електричну енергію на цьому ринку з метою її продажу та/або постачання споживачам.

Пунктом 3 Правил передбачено, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про електроенергетику» визначено, що споживачі енергії - суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю; енергопостачальники - учасники оптового ринку електричної енергії України, які купують електричну енергію на цьому ринку з метою її продажу та/або постачання споживачам або з метою її експорту та/або імпорту.

Дія Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення); Правила містять наступні визначення: населений пункт - юридична особа - споживач (власник електроустановок населеного пункту або уповноважена власником експлуатаційна організація, в господарському віданні якої є електроустановки населеного пункту), об'єднує населення на визначеній території та утримує ці електроустановки з метою забезпечення електричною енергією споживачів населеного пункту; населення - споживачі електричної енергії - фізичні особи, які з метою задоволення власних побутових або господарських потреб споживають електричну енергію для потреб електроустановок, що належать їм за ознакою права власності або користування, за винятком електроустановок, які використовуються для здійснення в установленому законодавством порядку підприємницької діяльності.

Особливості постачання електричної енергії для населених пунктів визначені розділом 12 Правил.

Згідно з пунктом 12.13 Правил відповідальність за збереження і цілісність розрахункових засобів обліку, встановлених на території населеного пункту, та пломб на засобах обліку покладається на населений пункт. Пломбування і передача на збереження населеному пункту розрахункових засобів обліку, що йому не належать, та пломб на усіх засобах обліку, установлених на території населеного пункту, здійснюється відповідно до цих Правил та оформляється двостороннім актом.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України 2004 року цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, з урахуванням встановлених обставин і вимог статей 10, 60 ЦПК України 2004 року, правильно виходили із того, що відключення позивача від електропостачання, установка, опломбування та перенесення засобів обліку, регулюються установчими документами садового товариства та/або укладеними у встановленому законодавством порядку договорами між споживачами населеного пункту та населеним пунктом щодо обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту, а отже, підставою для припинення електропостачання до садового будинку позивача та накладення на нього штрафу у розмірі 5 000,00 грн було рішення членів ради СТ СМ «Займище», яке прийнято в межах повноважень, визначених статутом.

Наведені у касаційні скарзі доводи про те, що суди не звернули увагу на те, що

ОСОБА_4 приступив до виконання обов'язків голови СТ СМ «Займище» лише

03 жовтня 2015 року, а отже, 29 серпня 2015 року не мав права очолювати комісію з перевірки електролічильників та підписувати будь-які документи, тому складений акт та наказ фактично юридичної сили не мають, не заслуговують на увагу, оскільки наказом СТ СМ «Займище» від 16 серпня 2015 року призначено комісію з виявлення порушників правил споживання електроенергії та головою цієї комісії обрано ОСОБА_4, який на той час виконував обов'язки голови СТ СМ «Займище», тому мав право підписувати акт про виявлені порушення.

Доводи касаційної скарги про те, що рішення Ради від 04 вересня 2015 року про відключення будинку від електричної мережі приймалось органом, сформованим не у відповідності та не у спосіб, що передбачені статутом СТ СМ «Займище», який діяв на той час, є безпідставними, оскільки відключення садового будинку відбулося у зв'язку з порушенням правил користування електроенергією, а саме користування абонентом ОСОБА_3 лічильником без належних пломб, тому членами Ради СТ СМ «Займище» на засіданні прийнято рішення про відключення його будинку без перевищення своїх повноважень.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку не допускається.

Статтею 212 ЦПК України 2004 року установлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, які ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Оскаржувані судові рішення містять висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів, відповідають вимогам статей 213-215, 315 ЦПК України 2004 року щодо законності й обґрунтованості.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України 2004 року, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 09 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І. Усик