22-ц/775/568/2018(м)
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2018 року Єдиний унікальний номер 237/870/18

Апеляційний суд Донецької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткаченко Т.Б.,

суддів -. Гаврилової Г.Л., Кочегарової Л.М

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі

апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в особі їх представника ОСОБА_6,

на ухвалу Мар'їнського районного суду Донецької області від 21 червня 2018 року, у складі судді Медведського М.Д.,

у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

до Державної казначейської служби України, Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України

про відшкодування матеріальної шкоди, завданої терористичним актом під час проведення антитерористичної операції,

В с т а н о в и в:

У березні 2018 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України (далі - КМУ), Державної казначейської служби, в якому просили стягнути з Держави України в особі Кабінету Міністрів України на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за рахунок коштів Державного бюджету України шкоду, заподіяну терористичним актом у вигляді зруйнування квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 по 204711 грн. кожному, шляхом стягнення з Державної казначейської служби України.

Ухвалою Мар'їнського районного суду Донецької області від 21 червня 2018 року клопотання представника Кабінету Міністрів України про направлення судового доручення до Російської Федерації задоволено.

Направлено судове доручення компетентному органу Російської Федерації згідно Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, підписаної 22.01.1993 року.

Доручено компетентному органу Російської Федерації вручити Уряду Російської Федерації копію позовної заяви, доданих до неї матеріалів та з'ясувати наявність згоди до участі у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Державної казначейської служби України, Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої терористичним актом під час проведення антитерористичної операції, як третьої особи, держави Російської Федерації.

Провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Державної казначейської служби України, Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України зупинено до надходження відповіді від компетентного органу Російської Федерації.

Не погоджуючись з даною ухвалою, позивачі, в особі їх представника ОСОБА_6, подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість оскаржуваної ухвали, просили її скасувати та направити дану цивільну справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема зазначив, що відповідачем - представником КМУ, необґрунтовано той факт, що рішення по даній справі може вплинути на права та обов'язки Російської Федерації. Судом не з'ясовано можливості право регресної вимоги України до Російської Федерації на підставі міжнародних норм.

Відповідач мав достатньо можливостей отримати згоду Російської Федерації, оскільки повідомлення про намір залучити до участі у справі та отримання такої згоди здійснюється саме відповідачем через підпорядковані його органи, не перекладаючи цей обов'язок на суд.

Зупинення провадження у справі не дозволяє позивачам ефективно реалізувати своє право на судовий захист порушеного права, оскільки ставить можливість своєчасного отримання рішення суду в залежність від дій та установ особи, яка не є учасником процесу.

Зупинення провадження у справі тягне за собою суттєве збільшення строку розгляду справи, що позбавляє позивачів права ефективного захисту своїх прав та доступу до правосуддя.

За правилами ст. ст. 368, 369 ЦПК України дана апеляційна скарга підлягає розгляду апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідачем отримано ухвалу про відкриття провадження у справі, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.136, 137)

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, однак відповідно до положень ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без зміни виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Мар'їнського районного суду Донецької області від 12 березня 2018 року провадження у вказаній справі відкрито.

18 травня 2018 року представник КМУ Тичинін Я.Д. звернувся до суду із заявою, в якій просив направити судове доручення до Міністерства юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами компетентним органам Російської Федерації (далі - РФ) - щодо вручення Уряду РФ копій позовної заяви та доданих до неї матеріалів, з'ясування наявності згоди до участі у справі як третьої особи компетентних органів держави РФ; у разі отримання відповідної згоди, залучити в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, РФ в особі Уряду РФ; провадження у даній справі зупинити до надходження відповіді компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги.

В обґрунтування вказаної заяви зазначив, що у разі задоволення позову позивачів, це вплине на права та обов'язки РФ. З положень Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» випливає, що руйнування будинку позивачів є наслідком збройної агресії РФ, а тому відповідальність за шкоду, яка завдана позивачам несе РФ. На виконання вимог ст. 53, 54 ЦПК України, Віденської конвенції про дипломатичні зносини, для залучення до справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, РФ в особі Уряду РФ, необхідним є з'ясування згоди компетентних органів РФ на розгляд справи в судах України. У зв'язку із направленням судового доручення до РФ на виконання вимог ЦПК провадження у справі підлягає зупиненню.

Задовольняючи вказану заяву, суд першої інстанції виходив з того, що майно, про відшкодування вартості якого позивач заявляє позовні вимоги знаходиться на лінії зіткнення із збройними формуваннями окупованих територій Донецької області, відтак держава Україна, як відповідач може мати правові підстави для правового спору щодо відшкодування завданої позивачам шкоди в порядку регресу до Російської Федерації.

Суд прийшов до висновку про необхідність зупинити розгляд справи до отримання волевиявлення Російської Федерації щодо участі у даній справі, оскільки в разі надання згоди Російською Федерацією на участі у справі в якості третьої особи, проведення розгляду справи до долучення такої третьої особи буде порушувати процесуальні права такої особи, відтак подальший розгляд справи суд вважає неможливим до вирішення питання про залучення/незалучення Російської Федерації з урахуванням особливого процесуального статусу такого суб'єкта.

З таким висновком апеляційний суд не може не погодитись виходячи з наступного.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 18 липня 2018 року повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в особі їх представника ОСОБА_6, в частині оскарження ухвали Мар'їнського районного суду Донецької області від 21 червня 2018 року про направлення судового доручення компетентному органу Російської Федерації вручити Уряду Російської Федерації копію позовної заяви, доданих до неї матеріалів та з'ясувати наявність згоди до участі у даній справі.

Відкрито апеляційне провадження у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в особі їх представника ОСОБА_6, на ухвалу Мар'їнського районного суду Донецької області від 21 червня 2018 року в частині зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Державної казначейської служби України, Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої терористичним актом під час проведення антитерористичної операції.

Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вимоги закону, повернення апеляційної скарги в частині оскарження ухвали про направлення судового доручення компетентному органу Російської Федерації вручити Уряду Російської Федерації копію позовної заяви, доданих до неї матеріалів та з'ясувати наявність згоди до участі у даній справі, апеляційний суд переглядає оскаржувану лише в частині зупинення провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 498 ЦПК України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Положеннями п.8 ч.1 ст. 252 ЦПК України передбачено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Згідно п.12 ч.1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 8 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що направляючи доручення до компетентного органу РФ в особі Уряду РФ, провадження у справі підлягає зупиненню на підставі п. 8 ч. 1 ст. 252 ЦПК України.

Між тим, суд першої інстанції зупинив провадження на підставі п.6 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, відповідно до якого суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі направлення судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому статтею 87 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 87 ЦПК України суд, який розглядає справу або заяву про забезпечення доказів, в разі виникнення потреби в збиранні доказів за межами його територіальної юрисдикції доручає відповідному суду вчинити певні процесуальні дії.

В ухвалі про судове доручення коротко викладається суть справи, що розглядається, зазначаються особи, які беруть у ній участь, обставини, що підлягають з'ясуванню, докази, які повинен зібрати суд, що виконує доручення, зокрема перелік питань, поставлених учасниками справи та судом свідку.

Апеляційний суд зауважує, що підстави для зупинення провадження у справі як «направлення судового доручення щодо збирання доказів» та «звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави» не є тотожними, мають різний характер, мету та підстави.

Так, метою звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави є, зокрема, як у даному випадку, з'ясування наявності згоди до участі у справі як третьої особи компетентних органів держави РФ.

На викладене суд першої інстанції уваги не звернув, однак на виконання вимог абз. 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України, це не є підставою для скасування судового рішення, оскільки суд прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність зупинення провадження, з яким погоджується апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного перекладання обов'язку направлення судового доручення відповідачем на суд є необґрунтованими, оскільки відповідно до положень ст. 498 ЦПК України, саме на суд покладено можливість направлення відповідного судового доручення, а не самостійно стороною у справі, а порядок направлення такого доручення регламентується Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27 червня 2008 року N 1092/5/54, яка також виключає можливість сторони самостійно направляти судове доручення.

Доводи апеляційної скарги, що зупинення провадження у даній справі призведе до збільшення строку розгляду справи не заслуговують на увагу, оскільки зупинення провадження у справі зупиняє перебіг процесуальних строків (ч.1 ст. 125 ЦПК України), а суд зупинив провадження саме для унеможливлення порушення строків розгляду справи, встановлених законом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції в частині зупинення провадження у справі ґрунтується на засадах верховенства права та є обґрунтованою, а неправильне застосування норм процесуального права, як підстава для зупинення провадження у справі, не призвело до неправильного вирішення справи, а тому на виконання вимог ст. 375, 376 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в особі їх представника ОСОБА_6, залишити без задоволення.

Ухвалу Мар'їнського районного суду Донецької області від 21 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б.Ткаченко

Судді Л.М.Кочегарова

Г.Л.Гаврилова