Справа №295/3360/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого-судді Слюсарчук Н. Ф.

За участі секретаря Давиденко Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Авто Просто» про захист прав споживача та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

22 березня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про стягнення сплачених на виконання угоди №301999 від 26.10.2009 року чистих внесків, що підлягають поверненню у звязку із розірванням угоди у сумі 130257,66 грн.

Свої вимоги вона обґрунтовує тим, що 26 жовтня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено угоду №301999, предметом якого є надання учаснику фінансових послуг системи «Авто Просто» спрямованої на придбання автомобіля через систему придбання у групах.

Договір укладається шляхом підписання Сторонами Договору та Додатку № 1 і Додатку № 2, які є невідємною частиною Договору. Терміни, що використовуються в Договорі та системі «Авто Просто», визначаються в Договорі.

Предметом оскаржуваного Договору є надання особі послуг з адміністрування системи, що умовно називається «Авто Просто» та базується на створенні груп покупців (Учасників), метою яких є придбання автомобілів. Відповідно до Додатку № 1 до Договору метою його укладення було отримання автомобіля KIA RIO, вартістю 411 340 грн.

З моменту укладення Угоди позивач сплатив відповідачу кошти в сумі 130257,66 грн., однак листом від 28.02.2018 року ТОВ «Авто Просто» було повідомлено позивача про розірвання угоди з ініціативи відповідача у звязку з несплатою внесків позивачем, окрім цього позивача повідомлено про те, що кошти у встановлений термін не поверне.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь сплачені на виконання угоди №301999 від 26.10.2009 року чисті внески, що підлягають поверненню у звязку із розірванням угоди у сумі 130257,66 грн.

Позивач в судове засідання не з"явилася надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю.

Представник відповідача в судові засідання також не з"явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає.

У зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Сторони в судове засідання не зявились та відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі суду від 27.07.2018 року відповідачу був наданий строк на подачу відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та 20.04.2018 представником на адресу суду було подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову, оскільки 31.10.2013 року угоду було розірвано в односторонньому порядку на підставі п. 14.4 ст. 14 Додатку №2 до Угоди у звязку з невиконанням учасником взятих на себе зобовязань угодою.

03.05.2018 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач просить суд ухвалити рішення на підставі обгрунтовань наведених в позовній заяві, пояснень, включаючи посилання на норми чинного законодавства.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги не підлягають задоволенню, у звязку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що, 26 жовтня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено угоду №301999, предметом якого є надання учаснику фінансових послуг системи «Авто Просто» спрямованої на придбання автомобіля через систему придбання у групах. Угоду укладено шляхом її підписання сторонами, а також додатку № 1 та додатку № 2 до неї, які є невід'ємними частинами Угоди.

На виконання умов Угоди позивачка сплатила 130257,66, що підтверджується копіями квитанцій.

Листом від 28.02.2018 року ТОВ «Авто Просто» було повідомлено позивача про розірвання угоди з ініціативи відповідача у звязку з несплатою внесків позивачем, окрім цього позивача повідомлено про те, що кошти у встановлений термін не поверне.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (стаття 626 ЦК України).

Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частин третьої та п'ятої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 10 Угоди підписання останньої та додатків до неї є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами та їх згоди з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди й додатків до неї. Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «ОСОБА_2 просто», уважно прочитав та зрозумів Угоду та додатки до неї, що засвідчив своїм підписом.

Позивачка погодилася з умовами угоди, підписавши її та вчиняючи дії на її виконання. Дійсність договору сторонами не оспорюється.

Відповідно до статті 1 Угоди її предметом є надання послуг системи «ОСОБА_2 так», спрямованих на придбання автомобіля.

Згідно зі статтею 2 Угоди ТОВ «ОСОБА_2 просто» є товариством, що надає послуги, предметом яких є придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах «ОСОБА_2 так». ТОВ «ОСОБА_2 просто» гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов'язань, передбачених Угодою.

Система придбання у групах (система ОСОБА_2 так») - це система, яка полягає у створенні груп покупців (учасників), метою яких є придбання автомобілів у порядку та на умовах, передбачених Угодою (розділ 1 додатку № 2 до Угоди).

Учасником системи (учасником) є фізична чи юридична особа, яка уклала Угоду та додатки № 1, № 2 до Угоди, сплатила плату за послуги, пов'язані зі вступом до системи, в повному обсязі (розділ 1 додатку № 2 до Угоди).

Відповідно до пункту 1.4 статті 1 додатку № 2 до Угоди ТОВ «ОСОБА_2 просто» зобов'язується об'єднати цю Угоду в групу з іншими угодами системи. Кожній сформованій групі учасників надається номер. Кожному учаснику надається порядковий номер у його групі.

Статтею 3 Угоди передбачено, що ТОВ «ОСОБА_2 просто» зобов'язується надавати учаснику системи послуги в порядку та строки, визначені Угодою, включаючи забезпечення отримання автомобіля учасником системи згідно з умовами Угоди.

Учасник, зі свого боку, зобов'язується виконувати зобов'язання, передбачені Угодою, в порядку та строки, визначені нею, зокрема щомісячно сплачувати повні внески (стаття 5 Угоди).

Повним внеском є щомісячний платіж, який складається із суми чистого внеску, щомісячного внеску в оплату послуг та щомісячного внеску в оплату страхового платежу (розділ 1 додатку № 2 до Угоди).

Чистий внесок використовується для формування чистого фонду та фонду для повернення коштів, його розмір розраховується шляхом ділення поточної ціни автомобіля на кількість внесків, передбачену графіком внесків (розділ 1 додатку № 2 до Угоди).

Статтею 4 Угоди визначено право учасника розірвати Угоду до моменту отримання автомобіля.

Правовими наслідками розірвання договору є припинення зобов'язання (частина друга статті 653 ЦК України) та відсутність права сторін вимагати повернення того, що було виконане ними за зобовязанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом (частина четверта цієї статті).

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У силу статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, установлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до п. 14.4 ст. 14 Додатку №2 до Угоди, якщо учасник, який ще не одержав права на отримання автомобіля, не сплатить 3 або більше послідовних або вибіркових повних внесків, ТОВ «Авто Просто» має право розірвати Угоду.

30 вересня 2015 року і зв'язку з несплатою позивачем 3 щомісячних повних внесків, відповідач в односторонньому порядку розірвав укладену Угоду, про що позивача було повідомлено листом.

Дані обставини позивачем не спростовуються.

Відповідно до п. 13.4 Додатку №2 до Угоди із Фонду для повернення коштів ТОВ»Авто Просто» повертає чисті внески, дотримуючись наступних пріоритетів.

В першу чергу повертаються кошти учаснику, який розірвав угоду з причини отримання ним інвалідності або смерті свого подружжя, або набуття учасником статусу безробітного, належним чином засвідченого Державним центром зайнятості, який надав необхідні підтверджуючі документи, та на момент виникнення однієї з вищезазначених обставин належним чином виконував зобов'язання за Угодою.

В наступну чергу повертаються чисті внески тим учасникам, які розірвали Угоду, не посилаючись на обставини, викладені в попередньому пункті. При цьому, пріоритет у групі надається тому учаснику, який першим подав письмову заяву про розірвання Угоди, а в разі, коли такі заяви було подано одночасно кількома учасниками, пріоритет надається учаснику, номер Угоди якого є меншим.

Потім повертаються чисті внески тим учасникам, які не одержали право на отримання автомобіля і з якими ОСОБА_2 розірвало Угоду.

Повернення сплачених чистих внесків після вирахування відступного таким учасникам відбувається у розмірі, який розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці, коли ОСОБА_2 повідомило учасника про розірвання Угоди.

Таким чином, чисті внески повертаються в порядку, що побудований на принципі черговості, а передчасне повернення коштів позивачу з Фонду для повернення коштів, порушить права інших учасників, які стоять в черзі на повернення коштів перед позивачем.

Така ж правова позиція в подібних правовідносинах висловлена Верховним Судом України в справі № 6-1584 цс15 від 18 жовтня 2017 року, яка, з точки зору ст.417 ЦПК України, є обов»язковою для суду.

ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, позивач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов»язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Звертаючись до суду, позивач посилається на те, що вказана Угода була укладена під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, а тому дії відповідача є забороненими та підпадають під дію ст.ст. 18, 19 закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 18 закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється.

Нечесна підприємницька практика включає:

1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції;

2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно:

1) основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару;

2) будь-яких застережень щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції;

3) ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг;

4) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті;

5) характеру, атрибутів та прав продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди;

6) права споживача або небезпеки, що йому загрожує.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав позивача як споживача послуг, а також застосування відповідачем нечесної підприємницької практики, яка призвела б до дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду позивача.

Крім того, сума чистих внесків, яку необхідно повернути позивачу, відповідачем не оспорюється, та, як вже встановлено, буде повернута в порядку черговості, відповідно до ст. 13 Угоди.

При вирішенні спору суд також враховує наступне.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ч.3 ст.13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту.

В п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Будь-яких доказів на підтвердження своїх вимог позивач суду не надав, та обставин, зазначених відповідачем, не спростував.

В свою чергу твердження відповідача підтверджені належними та допустимими доказами.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 22 закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Керуючись ст.ст. 3, 6, 15, 16, 525 - 526, 626 - 629 ЦК України,Законом України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю» Авто Просто» про стягнення коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1).

Відповідач: ТОВ «Авто Просто» (місце знаходження: м. Київ, вул. Столичне шосе, 90, 4-й пов.)

Суддя