Справа № 539/402/17
Провадження № 2/539/13/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 року м. Лубни

головуючого судді Алтухової О.С.,

за участю секретаря Гусак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про відвід судді Даценка В.М. у справі №539/402/17, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Даценко В.М. знаходиться цивільна справа № 539/402/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Лубенська комунальна центральна лікарня, Засульська сільська рада Лубенського району Полтавської області, приватний нотаріус Лубенського районного нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання заповітів недійсними.

09.08.2018 року в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявила відвід судді Даценку В.М.

Ухвалою судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Даценко В.М. від 09.08.2018 року через необґрунтованість заявленого відводу заяву про відвід судді Даценку В.М. передати на вирішення судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області, який буде визначений в порядку ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2018 року вказана заява передана на розгляд судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Алтухової О.С.

Заява ОСОБА_1 про відвід судді Даценка В.М. у даній справі мотивована тим, що суддя Даценко В.М. під час розгляду справи проявляє необєктивність, що полягає у тому, що суддя необгрунтовано відхилив клопотання про допит свідка, безпідставно відмовив в задоволенні їїклопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Приписами ч. 1 ст. 36 ЦПК України визначено підстави для відводу судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, наявність безсторонності відповідно до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, повинна визначатися за суб'єктивними та об'єктивними критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

Відповідно до практики ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об'єктивної перевірки.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» вказано, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Із змісту поданої заяви про відвід судді вбачається, що ОСОБА_1 не наведено жодної з підстав для відводу судді, передбаченої ч. 1 ст. 36 ЦПК України, а міститься лише посилання на необгрунтовані та безпідставні, на її думку, відмови у задоволенні її клопотань, що в силу положень ч. 4 ст. 36 ЦПК України, відповідно до яких незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, не може бути підставою для відводу, не є підставою для задоволення її заяви.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови №8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення в порядку, визначеному положеннями ЦПК України.

Окрім того, у висновку №3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред'являються їм у зв'язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, керуючись приписами ст. 36 ЦПК України, вивчивши заяву про відвід судді, беручи до уваги те, що заявницею не наведено жодних обєктивних та субєктивних підстав, які б могли слугувати підставами для відводу судді, враховуючи, що заява мотивована лише незгодою заявниці з рішеннями судді під час розгляду справи, яка не є підставою для відводу судді, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, а тому підстав для її задоволення не вбає.

Керуючись ст.ст. 36, 40, 258-261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Даценка В.М. у справі №539/402/17 відмовити.

Ухвала набираєзаконної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.С. Алтухова