Ухвала

1 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 760/15261/14-ц

провадження № 61-14774ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного

суду м. Києва від 22 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 9 лютого 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Терра Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кристалбанк», до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія», Приватного підприємства «Арт Хаус Мілленіум» про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

22 березня 2018 року передана судді-доповідачу Карпенко С. О. касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 9 лютого 2017 року, яка подана до Верховного Суду 25 грудня 2017 року, тобто після закінчення строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті 325 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України у редакції Кодексу на час ухвалення рішення суду апеляційної інстанції.

Як на підставу для поновлення строку на касаційне оскарження рішенняСолом'янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 9 лютого 2017 рокуОСОБА_1 посилалася на те, що вона та її представник були відсутні 9 лютого 2017 року в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, а копія рішення Апеляційного суду міста Києва від 9 лютого 2017 року направлена на адресу заявника лише 17 листопада

2017 року та отримана нею 21 листопада 2017 року.

Верховний Суд ухвалою від 30 березня 2018 року наведені ОСОБА_1 причини пропуску строку на касаційне оскарження визнав неповажними, оскільки нею не було зазначено та надано достатніх доказів, які б підтвердили поважність причин пропуску строку касаційного оскарження. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 9 лютого 2017 року залишено без руху і надано заявнику десять днів з дня вручення копії цієї

ухвали для наведення належних підстав для поновлення строку на касаційне оскарження та надання доказів на їх підтвердження. Також ОСОБА_1 необхідно було подати виправлену касаційну скаргу, у якій зазначити правильне найменування суду, до якого вона подається, та повне найменування певних учасників справи, надати документ про сплату судового збору.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 30 березня 2018 року

ОСОБА_1 подано заяву про усунення недоліків касаційної скарги та поновлення строку на касаційне оскарження, до якої додано перший аркуш касаційної скарги з внесеними уточненнями та квитанцію про сплату судового збору.

У поданій заяві поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 9 лютого 2017 року ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що їй не було вчасно направлено копію рішення суду апеляційної інстанції від 9 лютого 2017 року і про його ухвалення стало відомо після телефонного дзвінка державного виконавця, яка повідомила про відкрите виконавче провадження. Після чого ОСОБА_1 подала заяву до суду про видачу рішення Апеляційного суду міста Києва від 9 лютого 2017 року, копія якого їй була направлена 17 листопада 2017 року. Заявник вказує, що у зв'язку з відсутністю в неї копії рішення суду апеляційної інстанції подання касаційної скарги раніше було неможливим; касаційна скарга подана ОСОБА_1 у двадцятиденний строк з моменту отримання копії такого судового рішення,

тому є підстави для поновлення їй строку на касаційне оскарженнярішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 9 лютого 2017 року, оскільки строк касаційного оскарження пропущений з поважних причин.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, суд має виходити з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об'єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням права на справедливий

судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист

прав людини і основоположних свобод, зокрема, в аспекті дотримання

принципу правової визначеності, який включає принцип остаточності судового рішення.

Вказана касаційна скарга подана до Верховного Суду після закінчення

строків, установлених законодавцем, і наведені заявником підстави для поновлення строку касаційного оскарження суд визнає неповажними, оскільки ОСОБА_1 не наведено та не надано доказів, які б могли свідчити про наявність особливих і непереборних обставин, які б виправдали пропуск строку значної тривалості. В ухвалі Верховного Суду від 30 березня 2018 року про залишення касаційної скарги без руху було вказано, що заявник не зазначає

чи повідомлялась вона про розгляд цієї справи в апеляційному суді, чи викликалась у судове засідання на 9 лютого 2017 року, які дії були вчинені нею для своєчасного подання касаційної скарги, а також коли їй стало відомо про ухвалення Апеляційним судом міста Києва оскаржуваного рішення. У поданій на виконання ухвали Верховного Суду від 30 березня 2018 року заяві, ОСОБА_1 так і не зазначила чи повідомлялась вона про розгляд цієї справи в апеляційному суді, чи викликалась у судове засідання на 9 лютого 2017 року, вказала лише, що їй не було вчасно направлено копію рішення Апеляційного суду міста Києва від 9 лютого 2017 року. Зазначаючи, що про ухвалення 9 лютого 2017 рокусудом апеляційної інстанції рішення вона дізналася з телефонного дзвінка державного виконавця, ОСОБА_1 не вказує коли саме така

розмова відбулася; при цьому, що при відкритті виконавчого провадження боржникові надсилається постанова про відкриття виконавчого провадження, про отримання якої заявник не зазначила. Рішення Апеляційного суду міста Києва від 9 лютого 2017 рокуоприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 20 лютого 2017 року і ОСОБА_1 не була позбавлений можливості ознайомитися з ним в електронній формі, так як судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України; для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Єдиного державного реєстру судових рішень, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин (частини перша, третя статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнанні судом неповажними.

З огляду на те, що касаційна скарга ОСОБА_1 на рішенняСолом'янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 9 лютого 2017 року подана до Верховного Суду поза межами встановленого строку на касаційне оскарження і заявником не наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, які б могли бути визнані

судом поважними, суд на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва

від 22 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 9 лютого 2017 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко