Справа № 541/998/18
Номер провадження 2/541/660/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 серпня 2018 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої, судді Куцин В.М.,

з участю секретаря Євдокимової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Миргородського району про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, третя особа: Миргородська районна державна адміністрація,

Встановив:

14 травня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 сільської ради в якому просила визнати за нею право на спадщину за законом, після смерті матері 25 вересня 2013 року ОСОБА_3, що складається з права на отримання земельної частки (паю) із земель колишнього КСП імені Куйбишева на території ОСОБА_2 сільської ради площею 4,32 в умовних кадастрових гектарах. Право на яке мала ОСОБА_4 на підставі сертифікату серії ПЛ №0136805.

Обґрунтовуючи позов послалася на те, що 25.09.2013 року померла її мати ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина до якої входить право на отримання земельної частки (паю), яке вона успадкувала за заповітом після смерті 31 травня 2005 року ОСОБА_5 ОСОБА_3 подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини по заповіту, але юридично не оформила її. Оригінал сертифікату втрачений.

У видачі свідоцтва про право на спадщину по закону на земельну ділянку (пай), ОСОБА_1 нотаріус відмовив, тому що на зазначену земельну ділянку відсутній правовстановлюючий документ.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися. Від представника на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с. 64).

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Миргородського району Полтавської області, в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував (а.с.70).

Представник третьої особи Миргородської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, заяв та клопотань про розгляд справи у його відсутність на адресу суду не надходило.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України.

В звязку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

31 травня 2005 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 008218 (а.с.4).

На момент смерті ОСОБА_4 мала право на земельну частку (пай) нього КСП ім. Куйбишева, розміром 4,32 в умовних кадастрових гектарах на території ОСОБА_2 сільської ради Миргородського району. Що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Куйбишева розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Миргородського району виданого на імя ОСОБА_4 (серія ПЛ № 0136805 зареєстрований № 826 від 05.08.1999 року).

Відповідно до довідки Відділу у Миргородському районі Головного управління держгеокадастру у Полтавській області №123/112-18 від 15.01.2018 року, сертифікат був виданий (а.с.6). Але оригінал не зберігся у спадкоємців.

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишила заповіт, на імя ОСОБА_3, що підтверджується копією заповіту від 28.05.2003 (а.с.41).

ОСОБА_3 подала 08.11.2005 заяву до Другої миргородської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після ОСОБА_4, що підтверджується копією спадкової справи (а.с.39-44).

За життя ОСОБА_3 не оформила своє право на земельну частку (пай), не отримала правовстановлюючий документ.

25.09.2013 року померла ОСОБА_3, яка є матірю позивача, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 250363 від 26.09.2013 року, свідоцтвом про народження позивача, свідоцтвом про укладення шлюбу та зміною прізвища із ОСОБА_3 на Палій (а.с.5, 9).

На даний час отримати правовстановлюючі документи (їх дублікат) на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки її цивільна правоздатність, як, фізичної особи, припинена у момент її смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 п. 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Оскільки державний акт не видано, то є дійсним сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя померлого.

Постановою від 04.04.2018 приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_7 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) (а.с. 7).

Згідно розяснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права.

Відповідно до ст.ст. 1220,1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місце відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, який помер (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Положеннями ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з положенням ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст.ст. 1220,1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місце відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 2 п. 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Оскільки державний акт не видано, то є дійсним сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя померлого.

Факт прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_4, підтверджується її заявою до нотаріуса про прийняття спадщини на підставі заповіту.

Отже, враховуючи те, що оригінал сертифікату у позивача на право на земельну частку (пай) колишнього КСП імені Куйбишева відсутній тому з метою оформлення спадщини необхідно встановити за спадкоємцем ОСОБА_1 право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 25.09.2013 року, що складається з права на отримання земельної частки (паю) на території ОСОБА_2 сільської ради Миргородського району площею 4,32 в умовних кадастрових гектарах, право на яке мала ОСОБА_5 згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) колишнього КСП імені Куйбишева серії ПЛ № 0136805, виходячи з положень ст. 16 ЦК України, якою передбачено способом захисту цивільних прав та інтересів - визнання права.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», розяснено у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

За таких обставин позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, і тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

В звязку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з розяснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України вфід 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Керуючись ст. ст. 328, 392, 1216, 1218, 1225, 1261 ЦК України,ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 81, 206, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканкою с. Гасенки Миргородського району Полтавської області, РНОКПП НОМЕР_1 право на земельну частку (пай) площею 4,32 в умовних кадастрових гектарах колишнього КСП імені Куйбишева на території ОСОБА_2 сільської ради, в порядку спадкування за законом після смерті матері 25 вересня 2013 року ОСОБА_3, право на отримання якої мала ОСОБА_4 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) колишнього КСП імені Куйбишева на території ОСОБА_2 сільської ради Миргородського району Полтавської області серії ПЛ №0136805.

Судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду із відповідача на користь позивачів не стягувати.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Повне судове рішення складено 14 серпня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_8