Провадження №2/760/6250/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" серпня 2018 р. суддя Солом'янського районного суду м. Києва Оксюта Т.Г. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору підряду і відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про розірвання договору підряду і відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Вищевказана заява не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, а саме: позивачем не сплачено судовий збір та не надано доказів звільнення його від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач як на підставу для звільнення від сплати судового збору посилається на Закон України «Про захист прав споживачів».

При цьому слід зазначити наступне.

Закон України «Про судовий збір» є спеціальним законом, яким визначаються правові засади справляння судового збору та звільнення від сплати судового збору.

Так, в статті 5 Закону України «Про судовий збір» міститься вичерпний перелік пільг щодо сплати судового збору, коло осіб та підстав їх звільнення від сплати судового збору.

З аналізу зазначеного закону вбачається, що позивач не відноситься до кола осіб звільнених від сплати судового збору.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач заявляє дві вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру.

Згідно п. 1, 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до суду заяви майнового характеру, що подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 вказаного закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відтак, позивачу слід сплатити судовий збір за подачу позову відповідно до вищезазначених норм закону.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Звертаю увагу позивачів на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

Станом на 01.01.2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1762,00 грн. та 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 704,80 грн.

Таким чином, відповідно до ставок Закону України «Про судовий збір» позивачу необхідно сплатити 704,80 грн. (за першу вимогу немайнового характеру про розірвання договору), 704,80 грн. (за другу вимоги немайнового характеру про відшкодування моральної шкоди) та 4792,95 грн. (1% від ціни позову (53600,00 грн. + 416000,00 грн. + 9695,25 грн.) на рахунок №6010, отримувач коштів УК у Солом'янському районі, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу: судовий збір.

Також необхідно вказати, судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Солом'янський районний суд міста Києва.

У разі надання позивачем доказів звільнення від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» - позивач звільняється від його сплати. На даний час звертаю увагу позивача на те, що матеріали позовної заяви не містять таких доказів.

Враховуючи викладене, відповідно до ст. 185 ЦПК України вважаю необхідним залишити заяву без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 177, 185 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 про розірвання договору підряду і відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без руху.

Надати строк на усунення недоліків терміном п'ять днів з моменту отримання копії ухвали, шляхом подання нової позовної заяви, з урахуванням вимог, викладених в ухвалі, або надання додаткових документів зазначених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя