Справа № 727/4126/18
Провадження № 4-с/727/46/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

при секретарі судового засідання Іванченко А.І.

за участю сторін: представника скаржника ОСОБА_1

суб»єкта оскарження ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за скаргою ОСОБА_3, субєкт оскарження: Другий відділ державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, стягувач: ОСОБА_4, на дії виконавчої служби, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на дії виконавчої служби: Другого відділу державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, стягувач: ОСОБА_4, мотивуючи тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.12.2008 р. у справі №2-4108/08 задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання сина - ОСОБА_7, у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з 20.11.2008 року і до повноліття дитини. Шевченківським районним судом м.Чернівці було видано виконавчий лист №2-4108 від 23.12.2008 р. Постановою Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецької області міського управління юстиції від 12.11.2009 р. було відкрито виконавче провадження на підставі рішення суду від 23.12.2008 р. На сьогоднішній день рішення суду перебуває на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. З 2009 року і по сьогоднішній день ОСОБА_6 добросовісно та у відповідності до ухвалено судом рішення, щомісячно сплачує аліменти, разом з тим, службовими особами відділу ДВС в порушення вимог чинного законодавства, вчинені дії що порушують права ОСОБА_6, а саме: постанова начальника відділу ДВС ОСОБА_8 від 02.04.2018 р. про скасування довідки-розрахунок станом на 29.12.2017р. про відсутність заборгованості; довідка №6586/1 від 04.04.2018 р. головного державного виконавця Юзефовича Е.Е. відділу ДВС, щодо встановлення заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 42208,87 грн., за весь період стягнення аліментів, починаючи з 2009 року. Із вказаними рішеннями службових осіб відділу ДВС не погоджується та вважає їх не обгрунтованими та прийнятими з порушенням вимог чинного законодавства та рішення суду від 22.12.2008 р. 03.03.2018 року на його адресу надійшли постанови винесені державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці ОСОБА_9 22.02.2018 року про: обмеження в праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною холодною зброєю; обмеження права полювання; обмеження прав виїзду за межі України: обмеження права керування транспортними засобами. Підставою для винесення зазначених постанов, та як вказано у фабулі постанов державним виконавцем зазначено, що у боржника наявна заборгованість за останні 6 місяців сплати аліментів, разом з тим виконавцем не вказано, яка сума заборгованості та за який період вона виникла.

Не погоджуючись з вказаними вище постановами державного виконавця ним була подана скарга на дії державного виконавця до начальника Другого відділу державі виконавчої служби м.Чернівці, в обґрунтування відсутності заборгованості та безпідставності винесення постанов про обмеження його прав. У січні 2018 року при ознайомленні з матеріалами справи виконавчого провадження вбачалась відсутність заборгованості зі сплати аліментів.

В довідці розрахунку за 2017 рік, зазначено, що аліментний борг станом на 29.12.2017 р. відсутній, крім того наявна переплата у розмірі - 276,06 грн., тобто зазначена в постановах від 22.02.2018 р. державного виконавця інформація про борг за останні 6 місяців не відповідає реальним обставинам справи, а винесені державним виконавцем документи протирічать один одному. Копії доказів про оплату аліментів (копії квитанцій) були представлені безпосередньо державному виконавцю у березні 2018 року. У результаті розгляду поданої ним скарги було отримано лист начальника Другого відділу державної виконавчої служби м.Чернівці №14.2-24/4328 від 13.03.2018 р., відповідно до якого його як боржника було повідомлено про відмову у прийнятті скарги та відсутність заборгованості зі сплати аліментів, зокрема вказано: «Разом з тим, інформуємо, що Вами надано підтвердження щодо відсутності заборгованості по сплаті аліментів, у звязку із цим постанови від 22.02.2018 р. по відношенню до ОСОБА_1 не були введені в дію (не надіслані для виконання до відповідних органів)». Проте, відповідно до п. 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 р., передбачено що, тимчасові заходи, передбачені пунктами 1-4 частини дев'ятої статті 71 Закону, припиняються у разі погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі на підставі постанов державного виконавця про скасування таких заходів або закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1, 2, 5, 7, 9, 10, 12, 14 частини першої статті 39 Закону. В порушення вимог чинного законодавства державним виконавцем до сьогоднішнього дня не були скасовані постанови щодо вжитих відносно нього тимчасових заходів про обмеження прав. Постановою начальника Другого відділу державної виконавчої служби м.Чернівці ОСОБА_10 від 02.04.2018 р. з посиланням на ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» скасовно довідку-розрахунок про розмір нарахованих, та сплачених аліментів станом на 29.12.2017 р. видану старшим виконавцем ОСОБА_11; постановлено головному державному виконавцю Юзефовичу Е.Е. розрахувати заборгованість за аліментами відповідно до ст. 195 Сімейного кодексу України, однак не вказано за який саме період державному виконавцю необхідно розрахувати заборгованість, та які підстави для скасування довідки-розрахунку від 29.12.2017 р. Головним державним виконавцем Юзефовичем Е.Е. другого відділу державної виконавчої служби м.Чернівці 04.04.2018 р. складено довідку №6586/1, якою встановлено заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 42208,87 грн. за весь період стягнення аліментів починаючи з 2009 року. Разом з тим, відповідно до ст. 194 Сімейного кодексу України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. На сьогоднішній день він продовжує сплачувати аліменти відповідно до ухваленого судового рішення у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки, останнім часом не працює, у звязку із сімейними обставинами доглядає за близьким родичем. Нарахована сума боргу у розмірі 42208,87 грн. є не обєктивною та неймовірно великою для нього, оскільки, він не отримує доходів. Зазначені дії з боку начальника відділу ОСОБА_10 та державного виконавця Юзефовича Е.Е. не відповідають вимогам чинного законодавства України, а також свідчать про упереджене ставлення з боку службових осіб державного органу до нього, оскільки, виходять за межі ухваленого судом рішення. Посилаючись на вимоги чинного законодавства, просить скаргу задовольнити.

В судове засідання скаржник ОСОБА_3 не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надавши право представляти його інтереси представнику ОСОБА_1 на підставі довіреності (а.с.28), який в судовому засіданні посилаючись на обставини зазначені в скарзі підтримав в повному обсязі та просив скаргу задовольнити.

Суб'єкт оскарження представник Другого відділу державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2 в судовому засіданні скаргу не визнав та просив відмовити в її задоволенні.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судом, належними доказами по справі встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.12.2008 р. у справі №2-4108/08 задоволено позов ОСОБА_12 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання сина - ОСОБА_7, у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з 20.11.2008 року і до повноліття дитини. Шевченківським районним судом м. Чернівців було видано виконавчий лист №2-4108 від 23.12.2008 р. Постановою Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецької області міського управління юстиції від 12.11.2009 р. було відкрито виконавче провадження на підставі рішення суду від 23.12.2008 р. На сьогоднішній день рішення суду перебуває на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, що підтверджується інформацією про виконавче провадження та технологічною карткою здійснення державним виконавцем виконавчого провадження (стягнення аліментів) (а.с.14-15).

Скаржник ОСОБА_6 з 2009 року і по сьогоднішній день та у відповідності до ухвалено судом рішення, сплачував аліменти, проте не в повній мірі, що підтверджується довідкою-розрахунком про розмір нарахованих, сплачених аліментів (а.с.12-13) та квитанціями про сплату аліментів з січня по липень 2018 року (а.с.10-11).

Службовими особами відділу ДВС було винесено постанову начальником відділу ДВС ОСОБА_8 від 02.04.2018 р. про скасування довідки-розрахунок станом на 29.12.2017 р. про відсутність заборгованості (а.с.8); довідка №6586/1 від 04.04.2018 р. головного державного виконавця Юзефовича Е.Е. відділу ДВС, щодо встановлення заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 42208,87 грн., за весь період стягнення аліментів, починаючи з 2009 року (а.с.9).

22.02.2018 року постановами винесеними державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці ОСОБА_9 скаржнику ОСОБА_6 встановлено: обмеження в праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною холодною зброєю; обмеження права полювання; обмеження прав виїзду за межі України: обмеження права керування транспортними засобами, відповідно до яких підставою для винесення зазначених постанов, стала наявна заборгованість у боржника за останні 6 місяців сплати аліментів, разом з тим виконавцем не вказано, яка сума заборгованості та за який період вона виникла (а.с.16-19), не погоджуючись з постановами державного виконавця скаржником ОСОБА_3 07.03.2018 року була подана скарга на дії державного виконавця до начальника Другого відділу державі виконавчої служби м. Чернівці (а.с.20-21), у розгляді якої було відмовлено та проінформовано, що ОСОБА_3, як боржником надано підтвердження щодо відсутності заборгованості по сплаті аліментів, у зв'язку з чим постанови від 22.02.2018 року по відношенню до скаржника не були введені в дію ( не надіслані для виконання до відповідних органів) (а.с.27).

У відповідності до п.6 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 р., передбачено що, тимчасові заходи, передбачені пунктами 1-4 частини дев'ятої статті 71 Закону, припиняються у разі погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі на підставі постанов державного виконавця про скасування таких заходів або закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1, 2, 5, 7, 9, 10, 12, 14 частини першої статті 39 Закону.

Проте, в порушення вимог чинного законодавства державним виконавцем до сьогоднішнього дня не були скасовані постанови щодо вжитих відносно скаржника ОСОБА_3 тимчасових заходів про обмеження прав, що підтверджується інформацією про виконавче провадження та суперечить інформації з Єдиного реєстру боржників, відповідно до якої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 не є боржником по сплаті аліментів.

Всупереч зазначеному, постановою начальника Другого відділу державної виконавчої служби м.Чернівці ОСОБА_10 від 02.04.2018 р. з посиланням на ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» скасовано довідку-розрахунок про розмір нарахованих, та сплачених аліментів станом на 29.12.2017 р. видану старшим виконавцем ОСОБА_11; встановлено головному державному виконавцю Юзефовичу Е.Е. розрахувати заборгованість за аліментами відповідно до ст. 195 Сімейного кодексу України, не зазначивши у вказаній постанові керівника відділу ДВС за який саме період державному виконавцю необхідно розрахувати заборгованість, та які підстави для скасування довідки-розрахунку від 29.12.2017 р. На виконання даної постанови Головним державним виконавцем другого відділу державної виконавчої служби м.Чернівці ОСОБА_9 04.04.2018 р. складено довідку №6586/1, якою встановлено заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 42208,87 грн. за весь період стягнення аліментів починаючи з 2009 року.

З довідки-розрахунку від 05.07.2011 року про розмір нарахованих, та сплачених аліментів, заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.07.2011 року становить 4303,40 грн. (а.с.23), станом на 01.09.2017 року заборгованість складає 1938,02 грн. (а.с.24-26), що суперечить зазначеним обставинам скаржником про сплату ним аліментів щомісячно.

Згідно ст. 194 Сімейного кодексу України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21.05.2018 року, зупинено стягнення з ОСОБА_3 заборгованості по аліментам у розмірі 42208,87 грн., визначену довідкою №6586/1 від 04.04.2018 року головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_9 в межах виконавчого провадження №15831980.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 11 «Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», затвердженого Постановою КМ України від 26 лютого 1993 р. N 146 передбачено, що аліменти з осіб, що одержують заробітну плату як у гривнях, так і у валюті на підприємствах, в установах, організаціях, розташованих на території України, утримуються бухгалтеріями (розрахунковими відділами) за місцем роботи у розмірах, встановлених рішеннями судів, як із гривень, так і з валюти.

Відповідно до вимог частини 6 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», у разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

Згідно ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолодженою зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно ч.1, 3 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Зокрема, у п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України N 2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року N 15-рп/2004у справі N 1-33/2004.

Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається скаржник, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.1, 5, 6, 18, 71 Закону України «Про виконавче провадження»; ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 447, 451 ЦПК України, - У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3, субєкт оскарження: Другий відділ державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, стягувач: ОСОБА_4, на дії виконавчої служби - задовольнити.

Скасувати постанову начальника Другого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_10 від 02.04.2018 р.

Скасувати довідку №6586/1 від 04.04.2018 р. головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_9, щодо встановлення заборгованості ОСОБА_3 зі сплати аліментів у розмірі 42208,87 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя : Слободян Г.М.