Справа № 462/2727/15-ц
УХВАЛА

08 серпня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Палюх Н.М.

при секретарі Петришин Г.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові заяву ОСОБА_1 про встановлення способу виконання рішення Залізничного районного суду м.Львова у справі №462/2727/15-ц,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити порядок виконання рішення Залізничного районного суду м.Львова у справі №462/2727/15-ц, а саме зобовязати ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В своїй заяві посилається на те, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 28.07.2016 року визначено місце проживання її сина ОСОБА_3 З 05.10.2016р. діє новий новий Закон України „Про виконавче провадження, а з 15.12.2017 року діє нова редакція ЦПК України, якими змінено і вимоги до виконавчих листів. Рішенням суду вирішено усі позовні вимоги, суд, встановивши місце проживання її сина, вирішив спір по суті, тобто вирішив питання про право, проте не встановив способу виконання судового рішення, тобто не зазначив способу реалізації та здійснення визначеного судом способу захисту її порушеного права, не зазначив, яку конкретну дії треба виконати боржнику, а саме передати малолітнього сина матері ОСОБА_1, що в умовах зміненого законодавства станом на даний час унеможливлює примусове виконання судового рішення. На підставі наведеного просить заяву задовольнити.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_4 та її представник заяву підтримали, покликаючись на мотиви такої, та додатково зазначили, що після набрання рішенням суд законної сили ОСОБА_1 не подавала виконавчий лист на примусове виконання, оскільки спочатку вирішила налагодити відносини з сином. Так, вона періодично зустрічалася і спілкувалася з дитиною, проте їхні побачення з вини ОСОБА_2, який налаштовує сина проти неї, тривали не більше 15 хвилин. У звязку з чим, вона має намір виконати рішення суду у примусовому порядку. Однак, в силу приписів Закону України „Про виконавче провадження виконавчий лист, в якому не передбачено заходів примусового виконання рішення, буде повернутий стягувачу державним виконавцем без прийняття до виконання. Просять заяву задовольнити.

ОСОБА_2 .О.П та його представник проти задоволення заяви заперечили та зазначили, що ОСОБА_2 жодних перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з сином не чинить, а навпаки просить сина зустрічатися з матірю. Вважають, що відсутні правові підстави для задоволення заяви.

Представник органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради заяву підтримала та просить таку задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Судове рішення (постанова, ухвала) це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов'язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов'язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов'язаної особи та обов'язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов'язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов'язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов'язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

Нормами ст. 124 Конституції України визначено, що судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 28.07.2016р. у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів відмовлено. Зустрічний позов задоволено. Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю ОСОБА_1 за адресою: м.Львів, вул.Караджича, 14а/42.

На виконання даного рішення ОСОБА_1 18.08.2017 року було видано два виконавчі листа, які вона до примусового виконання не подавала.

Рішення суду не виконано на даний час.

В своїй заяві ОСОБА_1 просить встановити спосіб виконання рішення суду, а саме зобовязати ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, покликаючись на те, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 28.07.2016р. не передбачено застосування заходів примусового виконання рішення, чому таке рішення в силу вимог Закону України „Про виконавче провадження не може бути виконано в примусовому порядку, а в добровільному порядку ОСОБА_2 не виконує дане судове рішення.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), може встановити чи змінити спосіб або порядок виконання рішення. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до п.7 ч.4 ст. 4 Закону України „Про виконавче провадження виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення.

Зважаючи на те, що рішення суду до теперішнього часу не виконано, а державний виконавець поверне ОСОБА_1 виконавчий лист, який передбачає застосування заходів примусового виконання рішення, без виконання, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги заявниці в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 260, 435 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення способу виконання рішення Залізничного районного суду м.Львова у справі №462/2727/15-ц задовольнити.

Встановити порядок виконання рішення Залізничного районного суду м.Львова у справі №462/2727/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Залізнична районна адміністрація як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини з матірю, а саме: зобовязати ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10.08.2018 року.

Суддя: