АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2018 року м. Чернівці

справа № 723/2661/17

Апеляційний суд Чернівецької області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Владичан А.І., Яремко В.В.

секретар: Ковальчук Н.О.,

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_4 від імені ОСОБА_2 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 05 червня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Дедик Н.П., повний текст якого складено 08 червня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про відшкодування збитків, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником земельної ділянки площею 1,0 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться по вул. О.Кобиянської в с. Давидівка, Сторожинецького району Чернівецької області. У 2014 році вона закупила саджанці дерев горіха в кількості 300 шт. і висадила на вищевказаній земельній ділянці.

30 червня 2016 року ОСОБА_2 самовільно, без будь-якого дозволу, на її земельній ділянці скосив сіно разом із молодими деревами в кількості 40-50 шт. Вона звернулась із відповідною заявою до Сторожинецького відділу поліції, за якою проведено перевірку та встановлено факт знищення ОСОБА_2 її дерев та ознаки кримінального правопорушення за ст.194 КК України. Однак, оскільки збитки не перевищують у 250 і більше разів неоподатковуваний мінімум доходів громадян, перевірку було закінчено.

У 2017 році ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спільно знищили ще 260 саджанців дерев. Даний факт засвідчує протокол №9 від 20 липня 2017 року постійно діючої комісії з питань розгляду звернень громадян при Сторожинецькій РДА, яким позивачу рекомендовано звернутись до суду щодо відшкодування збитків за знищення дерев.

Провадження №22-ц/794/824/18 Категорія 34

Зазначає, що в результаті знищення 300 саджанців їй було спричинено матеріальну шкоду, яка відповідно до висновку експертного дослідження складає 21000 грн.

Просила стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь завдані збитки в розмірі 21000 грн. та судові витрати.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 05 червня 2018 позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдані збитки в сумі 2800 грн. Вирішено питання судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 від імені ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду в частині задоволених вимог скасувати та ухвалити нове про відмову в їх задоволенні.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не подавала.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, та приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив про достатність доказів у справі, зокрема висновку поліції щодо перевірки звернення ОСОБА_5 за №2597 від 02 липня 2016 року, а також показів свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оцінка яких в сукупності доводила знищення ОСОБА_8 40 саджанців.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 02 червня 2015 року та копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НОМЕР_2 від 23 грудня 2015 року, ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 1 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована в АДРЕСА_1 (а.с. 4).

З копії акту, складеного 15 липня 2016 року комісією у складі: Давидівського сільського голови ОСОБА_9, землевпорядника ОСОБА_6 та секретаря с/ради ОСОБА_10, вбачається, крім іншого, що скошено горіхів в кількості 40 штук (а.с.8).

Згідно висновку №12/17 від 22 серпня 2017 року, який виготовлено оцінювачем ТОВ «Гарант Преміум Плюс» ОСОБА_12, ринкова вартість дерев (саджанців горіха) в кількості 300 шт. з врахуванням вартості посадки станом на 22 серпня 2017 року складає 21000 грн. без врахування ПДВ (а.с. 10-13).

З довідки, виданої ПП «Русинка» 14 грудня 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 у квітні 2014 року придбала саджанці дерева «Горіх» в кількості 300 штук на загальну суму 15000 грн (а.с.69).

Вказані обставини сторонами не оспорюються та не спростовуються, а позиція відповідачів щодо відсутності події знищення саджанців діями ОСОБА_2, оскільки неодноразово на спірній земельній ділянці проводилося спалювання трави, суперечить зазначеному акту.

З матеріалів перевірки заяви ОСОБА_5 за №2597 від 02 липня 2016 року, проведеної Сторожинецьким ВП ГУНП в Чернівецькій області, вбачається, що ОСОБА_5 звернувся 02.07.2016 року до відділу поліції щодо скошування 30.06.2016 року на його земельній ділянці ОСОБА_2 трави та близько 50 горіхів, висаджених ним у 2014 році. Відповідно до рапорту інспектора Сторожинецького ВП Гашмей Ю.І. Сумарюк І.Г. пояснив, що в нього є земельна ділянка, на якій він щороку здійснює косіння трави, з невідомих причин вказана земля також належить заявнику, 30.06.2016 року він скосив на земельній ділянці траву та дерева горіха. Згідно висновку за результатами перевірки в діях ОСОБА_2 наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.194 КК України, однак відсутня обов'язкова ознака даного правопорушення у вигляді збитків, якими завдано значної шкоди законному володільцю або власнику, яка перевищує у двісті п'ятдесят і більше разів неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Перевірку закінчено, рекомендовано Давидівській сільській раді з метою врегулювання конфлікту з приводу користування земельною ділянкою створити комісію з виїздом на місце конфлікту.

Вказаний висновок ОСОБА_2 не оскаржувався, хоча його копія вчасно була ним отримана.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Згідно зі ст. 104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

В силу частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність майнової шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою й протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

У п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Частинами 1-3 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а обов'язок доведення наявності шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою покладено законом саме на позивача.

За змістом ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а замість спростування вини (доказування відсутності події чи дій ОСОБА_2) зводяться до аналізу правомірності висновку поліції та показів свідків, отже є необґрунтованими.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 від імені ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 05 червня 2018 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте касаційна скарга на неї може бути подана протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/

Судді - підписи /А.І. Владичан, В.В. Яремко/