АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня2018 року м. Київ

Справа 753/888/17

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві на рішення Дарницького районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Даниленко В.В. 13 грудня 2017 року у м. Києві, дата складення повного тексту не зазначена, у справі за позовом ОСОБА_2 до відповідачів: Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіалльного управління юстиції; Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві,

В С Т А Н О В И В

№ апеляційного провадження:22-ц/796/4482/2018
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції; Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про відшкодування моральної шкоди.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.04.2016 було визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції Тущенка П.Л. щодо невиконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 23.12.2014, про виселення з квартири, по виконавчому провадженню ВП №49029314. Вважає, що бездіяльністю головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції завдано йому моральну шкоду в сумі 115200,00 грн. Ця сума обумовлена глибиною душевних і моральних страждань, погіршенням внаслідок цих страждань стану здоров'я позивача та необхідністю захищати права у судовому порядку. Вважає, що завдана моральна шкода буде компенсована у разі виплати на його користь грошової компенсації у розмірі 115200 грн. 00 коп., а тому просить стягнути з державного бюджету вказану суму за завдання моральної шкоди головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції ТущенкаП.Л.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13.12.2018 позовну заяву ОСОБА_2 до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції; Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві - задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_2 5000,00 грн..

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 25.04.2018 апеляційна скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2017 без змін /а.с.170-172/.

26.04.2018 до Апеляційного суду м. Києва надійшла апеляційна скарга Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, подана повторно після її повернення ухвалою апеляційного суду від 11.04.2018 /а.с.152/.

В апеляційній скарзі вказується на незаконність і необґрунтованість рішення у зв'язку із порушенням норм матеріального та процесуального права,на його ухвалення у зв'язку із неповним, поверхневим дослідженням обставин справи. Вказується на те, що судом першої інстанції не було повністю досліджено доказів щодо завдання позивачеві моральних страждань, та не було надано правового обґрунтування розміру суми відшкодування моральної шкоди. Таким чином, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Також зазначає про те, що позивач безпідставно визначає розмір моральної шкоди у різних справах за одні й ті самі дії. Крім того, особисті характеристики позивача свідчать про те, що звернення до суду є звичаи?ною, постіи?ною та бажаною подією для нього. На підставі викладеного просять рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги, вказує на порушення строків на апеляційне оскарження. Доводи апеляційної скарги вважає безпідставними, оскільки Головні управління, відповідно до їх повноважень, також здійснюються безспірне списання коштів державного бюджету та підставі рішення суду. Його права на відшкодування моральної шкоди заподіяної бездіяльністю органу державної влади гарантовано Державою, а з огляду на практику ЄСПЛ визначений судом розмір вважає справедливим. А тому, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

В порядку п. 8 ч. 1 Розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

А отже Апеляційний суд м. Києва є компетентним судом щодо розгляду даної справи.

В порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. А відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Заслухавши доповідь судді Соколової В.В., перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві знаходиться виконавче провадження ВП № 49029314 про виселення боржника ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.04.2016 задоволено скаргу ОСОБА_2, зобов'язано головного державного виконавця Відділу державноі? виконавчоі? служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Тущенко Петра Леонідовича, відділ державноі? виконавчоі? служби Дарницького раи?онного управління юстиціі? у м. Києві провести необхідні виконавчі діі? відповідно до Закону Украі?ни «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні ВП No49029314 від 15.10.2015 - на підставі виконавчого листа № 753/12204/14-ц, виданого 23.09.2015 Дарницьким раи?онним судом м. Києва, про виселення ОСОБА_4 із квартири АДРЕСА_1. Ухвала суду набрала законної сили.

Позивач вважає, що бездіяльністю державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції завдано йому моральну шкоду в сумі 115200,00 грн., вказана сума обумовлена глибиною душевних страждань, значним погіршенням, внаслідок цих страждань, стану здоров'я позивача та необхідністю захищати права у судовому порядку.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 56 Конституції України, статей 1173, 1174 ЦК України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень незалежно від вини цих органів чи посадових осіб.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

В силу ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Також відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції погодився з доводами позивача про те, що тривале невиконання рішення суду призвело до його душевних страждань, оскільки він був позбавлений права користування та розпорядження належним йому майном, змушений був витрачати власний час на численні звернення до органів виконавчої служби та суду з метою захисту своїх прав. Виходячи із принципів розумності, справедливості та поміркованості суд визначив розмір моральної шкоди в сумі 5000 (п'ять тисяч) гривень 00 копійок, які стягнув з Державного бюджету на користь позивача.

З постанови апеляційного суду вбачається, що предметом розгляду були доводи позивача щодо визначеного розміру судового збору.

Відповідно до ст. 370 ЦК України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.

У випадку відкриття апеляційного провадження за такою скаргою суд апеляційної інстанції може зупинити дію раніше прийнятого ним судового рішення та рішення суду першої інстанції, що оскаржується.

За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 382 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи

В апеляційній скарзі, що є предметом даного розгляду, відповідач наголошує на тому, що має місце неодноразове звернення позивача з вимогами про відшкодування шкоди на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 19.04.2016, однак посилається лише на судові рішення поставлені в одній справі № 753/9363/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, Головного територіального управління юстиції у м. Києві про відшкодування моральної шкоди.

З тексту ухвали суду касаційної інстанції вбачається, що підставою для відмови у задоволенні позову стало незалучення до участі у справі Держави Україна в особі відповідного територіального органу Державної казначейської служби України /а.с.189-190/.

В даній справі позивачем залучено до участі у справі Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві. А отже вказані справи не можна ототожнювати з огляду на суб'єктний склад учасників, тому дані доводи відхиляються апеляційним судом.

Іншим доводом апеляційної скарги є не повне дослідження доказів щодо завдання позивачеві моральних страждань.

Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби, інші докази

У даній справі судовим рішенням, що набрало законної сили встановлено наявність неправомірної бездіяльності відділу державної виконавчої служби, а тому вказана обставина є встановленою і доказуванню в даній справі не підлягає. Враховуюче гарантоване державою право на виконання рішення суду у строки встановлені законом, порушення цього права і необхідність його захисту в суді, відповідно, є таким, що завдало моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях та необхідності докладення додаткових зусиль щодо свого захисту.

Посилання відповідача на особисті характеристики позивача не приймаються до уваги суду, оскільки є вказана оцінка є суб'єктивною і не може впливати на реалізацією особи гарантованих державою прав.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо відсутності заподіяння позивачеві моральної шкоди слід визнати необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Інших доводів апеляційна скарга не містить. Тому апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у м. Києві необхідно відхилити, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13.12.2017 та постанову Апеляційного суду м. Києва від 25.04.2018 залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 25 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: