АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-337/11Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/789/758/18 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Храпак Н. М., Хома М. В.,

з участю секретаря - Коваль О.І.

з участю сторін - ОСОБА_1 та її представника адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №2-337/11 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 червня 2018 року, постановлену суддею Дзюбич Л.В., повний текст якої складено 18 червня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_3 про видачу дублікатів виконавчих листів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася в суд з заявою (згодом уточнивши свої вимоги) про видачу дублікатів виконавчих листів, виданих Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 04.02.2014 року у цивільній справі №2-337/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди та усунення перешкод у здійсненні права власності.

В обґрунтування заяви зазначила, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.03.2013 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України від 27.11.2013 року, спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про відшкодування завданої шкоди та усунення перешкод у здійсненні права власності вирішено по суті.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.03.2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2558,74 грн. понесених витрат на правову допомогу.

04.02.2014 року судом було видано два виконавчі листи, які пред'явлені позивачем до виконання, однак вони були втрачені при пересиланні стягувачу, що стверджується довідками Тернопільського міського відділу ДВС ГТУЮ.

Тому, просила суд видати дублікати двох виконавчих листів, виданих Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 04.02.2014 року у справі №2-337/11 на вимоги матеріального та немайнового характеру.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 червня 2018 року заяву ОСОБА_3 задоволено.

Постановлено видати дублікат виконавчого листа №2-337/11, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 04.02.2014 року на примусове виконання рішення суду від 11.03.2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди та усунення перешкод у здійсненні права власності згідно якого зобов'язано ОСОБА_1 провести перебудову самочинно побудованого незавершеного будівництвом будинку за адресою АДРЕСА_1 таким чином, щоб даний будинок знаходився на відстані не менше 6,4 метри від належного ОСОБА_3 будинку по АДРЕСА_2

Видати дублікат виконавчого листа №2-337/11, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 04.02.2014 року на примусове виконання рішення суду від 11.03.2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди та усунення перешкод у здійсненні права власності згідно якого зобов'язано ОСОБА_1 відшкодувати ОСОБА_3 13865 грн. завданої матеріальної шкоди, 51 грн. сплаченого судового збору, 120 грн. витрат на ІТЗ та 2636,92 грн. витрат на оплату експертного дослідження та 2558,74 грн. витрат понесених на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про видачу дублікатів виконавчих листів, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначила, що висновки суду про те, що на виконання рішення суду було видано два виконавчі листи є необгрунтованими, оскільки ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 12.11.2014 року постановлено видати дублікат (один) виконавчого листа. Крім того, у поданні начальника другого відділу ДВС ТМУЮ йдеться про видачу дубліката (в однині) виконавчого листа та ухвалою суду від 21.12.2015 року встановлено факт видачі одного оригінального листа.

Вказала, що в тексті оскаржуваної ухвали зазначено, що 05.09.2013 року ОСОБА_3 звернулася з заявою про видачу виконавчого листа, однак така в матеріалах справи відсутня. Також судом не застосовано до наявної в матеріалах справи заяви про видачу дубліката виконавчого листа від 16.06.2016 року наслідки недотримання вимог, встановлених ч.2 ст.175 ЦПК України щодо її підпису.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі, зіславшись на доводи, викладені в ній, додавши, що затримують і не виконують рішення суду від 13.03.2013 р., оскільки вважають його незаконним і не обгрунтованим, незважаючи на те, що воно перейшло всі судові інстанції.

ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про день та час розгляду справи,

про що свідчить телефонограма.

У відповідності до вимог ст.372 ч.2 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ч.1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з положеннями статті 129 Конституції України однією з основних засад здійснення судочинства є обов'язковість судового рішення.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у від 15.10.2009 року у справі «Іванов проти України» зазначив, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних прав людини.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.03.2013 року та додатковим рішенням суду від 30.03.2013 р. стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 2558,74 грн. понесених витрат на правову допомогу, які ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.11.2013 року залишені без змін, зобов'язано ОСОБА_1 провести перебудову самочинно побудованого незавершеного будівництвом будинку за адресою АДРЕСА_1 таким чином, щоб даний будинок знаходився на відстані не менше 6,4 метри від належного ОСОБА_3 будинку по АДРЕСА_2 відповідно до ДБН 360-92, відшкодувати ОСОБА_3 13865 грн. завданої матеріальної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 51 грн. сплаченого судового збору, 120 грн. витрат на ІТЗ та 2636,92 грн. витрат на оплату експертного дослідження.(т.2, а.с.173-175).

На виконання вказаного рішення та заяви ОСОБА_3 від 05.09.2013 р., 04.02.2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у цивільній справі №2-337/11 було видано два виконавчі листи: про зобов'язання ОСОБА_1 провести перебудову самочинно побудованого незавершеного будівництвом будинку за адресою АДРЕСА_1 таким чином, щоб даний будинок знаходився на відстані не менше 6,4 метри від належного ОСОБА_3 будинку по АДРЕСА_2 відповідно до ДБН 360-92; та про зобов'зання ОСОБА_1 відшкодувати ОСОБА_3 13865 грн. завданої матеріальної шкоди, 51 грн. сплаченого судового збору, 120 грн. витрат на ІТЗ та 2636,92 грн. витрат на оплату експертного дослідження та 2558,74 грн. витрат понесених на правову допомогу.

Даний факт стверджується постановами державного виконавця ДВ ДВС Тернопільського МУЮ Семчишина Д.М. ВП №43419010 від 23.05.2014 року, якою відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа №2-337/11, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 04.02.2014 року, згідно якого зобов'язано ОСОБА_1 провести перебудову самочинно побудованого незавершеного будівництвом будинку за адресою АДРЕСА_1 таким чином, щоб даний будинок знаходився на відстані не менше 6,4 метри від належного ОСОБА_3 будинку по АДРЕСА_2 відповідно до ДБН 360-92 та ВП №43418079 від 23.05.2014 року, якою відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа №2-337/11 виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 04.02.2014 року, яким зобов'язано ОСОБА_1 відшкодувати ОСОБА_3 13865 грн. завданої матеріальної шкоди, 51 грн. сплаченого судового збору, 120 грн. витрат на ІТЗ та 2636,92 грн. витрат на оплату експертного дослідження та 2558,74 грн. витрат понесених на правову допомогу.

При надсиланні поштовою кореспонденцією стягувачу вказані виконавчі листи було втрачено, що стверджується довідками Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області №30/5486/18 та № 30/5487/18 від 03.06.2016 року (а.с. 4,5 т.3).

Дані обставини підтверджуються також довідками Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області №34/19380/18 від 05.09.2015 року та №34/19379/18 від 05.09.2015 року, відповідно до яких виконавчі листи втрачено державним виконавцем. Перевіркою журналів вихідної кореспонденції відділу ДВС встановлено, що постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №2-337/11, виданим Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 04.02.2014 року, яким зобов'язано ОСОБА_1 відшкодувати ОСОБА_3 13865 грн. завданої матеріальної шкоди, 51 грн. сплаченого судового збору, 120 грн. витрат на ІТЗ та 2636,92 грн. витрат на оплату експертного дослідження та 2558,74 грн. витрат понесених на правову допомогу стягувачу не направлялась.

З листа №31675 від 11.06.2018 року Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області вбачається, що перевіркою ЄДРВП встановлено, що 21.05.2014 року у Відділ надійшло два виконавчі листи (а.с.116 т.3).

23.05.2014 року держаним виконавцем Другого відділу ДВС ТМУЮ винесено постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 43418079 та ВП №43419010 відповідно до п. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказане виконавче провадження було передано до архіву та по закінченню терміну зберігання знищено у відповідності до п. п. 9.9 та 8.19 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби в редакції від 22.06.2016 р.

Відповідно до п.17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглянув справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) судові рішення є виконавчими документами та підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» на момент видачі виконавчих листів у цивільній справі №2-337/11 строк пред'явлення до виконання судових рішень становив один рік.

Статтею 23 згаданого Закону передбачено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: а) пред'явленням виконавчого документа до виконання; б) частковим виконанням рішення боржником; в)надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю повного або часткового виконання рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 суд першої інстанції вірно виходив з того, що строк пред'явлення двох виконавчих листів, виданих Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 04.02.2014 року до виконання був перерваний та після відмови у відкритті виконавчого провадження не був пропущений, так як зазначені виконавчі документи були втрачені при їх пересиланні з органу виконавчої служби та стягувачем отримані не були.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що на виконання рішення суду Тернопільським міськрайонним судом видавався лише один виконавчий лист, так як спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, постановами державного виконавця ДВ ДВС Тернопільського МУЮ ВП №43419010 від 23.05.2014 року та ВП №43418079 від 23.05.2014 року Семчишина Д.М., якими відмовлено у прийнятті до провадження виконавчих листів № 2-337/11, виданих Тернопільським міськрайонним судом від 04.02.2014 р., якими зобов'язано ОСОБА_1 провести перебудову самочинно побудованого незавершеного будівництвом будинку за адресою АДРЕСА_1 таким чином, щоб даний будинок знаходився на відстані не менше 6,4 метри відналежного ОСОБА_3 будинку по АДРЕСА_2 відповідно до ДБН 360-92 та ВП №43418079 від 23.05.2014 року, якою відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа №2-337/11 виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 04.02.2014 року, яким зобов'язано ОСОБА_1 відшкодувати ОСОБА_3 13865 грн. завданої матеріальної шкоди, 51 грн. сплаченого судового збору, 120 грн. витрат на ІТЗ та 2636,92 грн. витрат на оплату експертного дослідження та 2558,74 грн. витрат понесених на правову допомогу, оскільки у виконавчих листах відсутній номер рішення згідно з яким видано виконавчі документи, які ОСОБА_3 не отримала, чим була позбавлена можливості повторно пред'явити їх до виконання, листом Тернопільського міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області №31675 від 11.06.2018 року, довідками Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області №34/19380/18 від 05.09.2015 року та №34/19379/18 від 05.09.2015 року, №30/5486/18 та № 30/5487/18 від 03.06.2016 року. Крім того, справа про видачу дублікату виконавчого листа уже два роки перебуває на розгляді в судових інстанціях.

Згідно до ст. 129 -1 Конституції України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" - судове рішення є обов'язковим до виконання на всій території України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 15.10.2009 р. у справі "ОСОБА_7 проти України" вказав, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних прав людини.

Також необгрунтованими є посилання апелянта на те, що заява про видачу дубліката виконавчого листа від 26.12.2013 р. підписана не ОСОБА_3, оскільки була підписана її представником - ОСОБА_4, яка наділена всіма правами, вчиняті ті чи інші дії від імені ОСОБА_3 згідно довіреності, а також те, що ОСОБА_3 підтримала цю заяву.

Голослівними є посилання заявника на те, що в матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_3 від 05.09.2013 р. про видачу дублікату виконавчого листа, оскільки спростовується самою заявою. ( а.с.161 т. 2).

Також не відповідають дійсності посилання заявника ОСОБА_1 про відсутність двох виконавчих листів по даній справі, так як у заяві від 15.12.2014 р. ОСОБА_3 вказувала на видачу їй виконавчого листа по справі в двох примірниках окремо на кошти та окремо на будівництво (т.2, а.с.193) і те, що було видано два виконавчих листа, які були передані на виконання державному виконавцю, але було відмовлено у їх відкритті постановами державного виконавця, а також те, що із заявою ОСОБА_3 звернулась про видачу виконавчих листів із пропуском строку на пред'явлення до виконання, оскільки у відповідності до вимог ст. 23 Закону України № 606 -XIV "Про виконавче провадження" строк був перерваний пред'явленням виконавчих листів до виконання, однак після відмови у відкритті не був пропущений, так як виконавчі листи були втрачені при пересилці з органу виконавчої служби і не отриманні стягувачем і те, що рішення суду, яке набрало законної сили, не виконано з вини самої ОСОБА_1, яка затягує його виконання, як пояснила її представник.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться лише до оцінки, тому на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення залишає без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене та те, що виконання судового рішення, яке набрало законної сили є складовою права на справедливий суд і обов'язковим для виконання для всіх органів державної влади та громадян , апеляційний суд вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, на представлених доказах, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Судові витрати у відповідності до ст.141 ЦПК України покласти на сторони в межах ними понесених.

Керуючись п. 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення», ст. ст. 367 ч.1, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 червня 2018 року - залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 серпня 2018 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: Н.М. Храпак

М.В. Хома