Ухвала

Іменем України

30 липня 2018 року

м. Київ

справа № 1423/19575/12

провадження № 61-36328ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), СинельниковаЄ. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Миколаївської області у складі колегії суддів: Самчишиної Н. В., Крамаренко Т. В., Царюк Л. М. від 26 квітня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4, боржник - кредитна спілка «Флагман», на дії та бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби

м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Центральний ВДВС м. Миколаєва, виконавча служба).

Скарга мотивована тим, щоу Центральному ВДВС м. Миколаєва перебував на виконанні виконавчий лист, виданий 06 березня 2013 року Центральним районним судом м. Миколаєва, про стягнення з кредитної спілки «Флагман» (далі - КС «Флагман») на його користь 65 806 грн 97 коп. Вказував, що він тричі протягом чотирьох років звертався до виконавчої служби із заявами про відкриття виконавчого провадження, однак кожного разу після відкриття провадження державний виконавець виносив постанову про повернення виконавчого документа без здійснення його належного виконання. 28 вересня 2017 року державним виконавцем винесено останню постанову про повернення виконавчого документа у зв'язку з тим, що боржник за адресою, зазначеною у виконавчому листі, не знаходиться, господарську діяльність не здійснює, а майно, на яке може бути звернуто стягнення, відсутнє.

Вважаючи, що повернення виконавчих листів було здійснено із порушенням Закону України «Про виконавче провадження», без вчинення державними виконавцями дій, спрямованих на виконання рішення суду, просив скасувати постанову державного виконавця від 28 вересня 2017 року, зобов'язати Центральний ВДВС м. Миколаєва відновити виконавче провадження, визнати неправомірною бездіяльність виконавчої служби під час виконання рішення суду.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 лютого

2018 рокускаргу ОСОБА_4 задоволено. Визнано неправомірними дії та скасовано постанову головного державного виконавця Центрального ВДВС м. Миколаєва від 28 вересня 2017 року про повернення виконавчого листа, виданого 06 березня 2013 року Центральним районним судом

м. Миколаєва.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що винесена державним виконавцем постанова про повернення виконавчого документу

від 28 вересня 2017 року не відповідає вимогам статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державний виконавець, вказавши про безрезультатність заходів щодо розшуку майна боржника, не навів в ній, які саме заходи ним здійснено.

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 26 квітня

2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що вимоги

ОСОБА_4 про визнання неправомірною бездіяльність виконавчої служби під час виконання рішення суду є необґрунтованими, оскільки при виконанні виконавчого листа державним виконавцем здійснювалися запити до державних органів стосовно наявності у боржника майна та коштів, при з'ясуванні факту наявності у власності боржника будинку проводилися дії щодо можливої реалізації цього майна, однак у зв'язку з відсутністю дозволу органу опіки та піклування на його реалізацію такі дії були припинені. Тобто державним виконавцем здійснювалися дії щодо виконання рішення суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову суду апеляційної інстанції із направленням справи на новий розгляд до цього ж суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд у порушення вимог частини другої статті 451 ЦПК України не зобов'язав державного виконавця відновити виконавче провадження, не звернув уваги на те, що державний виконавець недобросовісно виконував свої обов'язки, не вчиняв жодних дій, направлених на реальне виконання рішення суду.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з статтею 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Аналогічний зміст містився у

статті 383 ЦПК України 2004 року.

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв під час здійснення державними виконавцями Центрального ВДВС виконавчого провадження, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження серед іншого має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; звертатися до суду з поданням про розшук боржника; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників юридичних осіб або від боржників фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Суди установили, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 січня 2013 року з КС «Флагман» на користь ОСОБА_4 стягнуто вклад у розмірі 65 806 грн 97 коп. 06 березня 2013 року на виконання цього рішення, судом видано виконавчий лист, який 29 квітня 2013 року пред'явлено стягувачем до виконання до Центрального ВДВС

м. Миколаєва.

Постановою старшого державного виконавця від 07 травня 2013 року відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа, однак 25 грудня 2013 року виконавчий документ повернуто стягувачу у зв'язку з відсутністю у боржника майна та коштів на розрахункових рахунках, на які може бути звернуто стягнення.

03 лютого 2014 року ОСОБА_4 знову пред'явив виконавчий лист, на підставі якого 05 лютого 2014 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження, однак 11 грудня 2015 року документ повернуто стягувачу у зв'язку з відсутністю у боржника майна та коштів, на які може бути звернуто стягнення.

18 березня 2016 року ОСОБА_4 втретє пред'явив до виконання вказаний виконавчий лист, на підставі якого державним виконавцем

23 березня 2016 року відкрито виконавче провадження, однак 28 вересня 2017 року повернуто стягувачу у зв'язку з тим, що боржник за адресою, зазначеною у виконавчому листі, відсутній, господарську діяльність не здійснює, а майно, на яке може бути звернуто стягнення, відсутнє.

Суд апеляційної інстанції, установивши, що при здійсненні виконання вказаного заявником виконавчого листа державними виконавцями Центрального ВДВС м. Миколаєва здійснювалися запити до державних органів стосовно наявності у боржника майна та коштів, при з'ясуванні факту наявності у власності боржника будинку проводилися дії щодо можливої реалізації цього майна, однак, у зв'язку з відсутністю дозволу органу опіки та піклування на його реалізацію, такі дії були припинені, що свідчить про те, що державні виконавці здійснювали всі необхідні заходи для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення суду, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність ОСОБА_4 бездіяльності виконавчої служби щодо виконання рішення суду.

Вказане вище спростовує доводи касаційної скарги про бездіяльність виконавчої служби.

Посилання в касаційній скарзі на те, що суд не зобов'язав державного виконавця відновити виконавче провадження безпідставні, оскільки скасування постанови про повернення виконавчого документа свідчить про продовження здійснення виконавчого провадження і у суду відсутні підстави для такого поновлення.

Слід зазначити, що у разі неправомірності дій чи бездіяльності виконавчої служби щодо виконання вказаного вище виконавчого листа, ОСОБА_4 не позбавлений у подальшому можливості звернутися до суду із подібною скаргою, що виключає порушення його прав на доступ до правосуддя, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 26 квітня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4, боржник - кредитна спілка «Флагман», на дії та бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта