Провадження № 2/331/700/2018
справа № 331/2049/18
09 серпня 2018 року місто Запоріжжя
Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі :
головуючого - судді Антоненко М.В.,
при секретарі - Андрієнко С.О.
розглянувши в судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, про позбавлення батьківських прав,
У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 в період часу з 03.04.2004 року по 12.06.2008 року. Від шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 Після розлучення і станом на день подання позовної заяви, дочка проживає разом зі своєю матір'ю - ОСОБА_1 у Португалії за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на повному утриманні матері.
ОСОБА_2 протягом дев'яти років ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, оскільки не забезпечує харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти.
Така поведінка відповідача суперечить інтересам дитини, у зв'язку з чим вона вимушена була звернутися до суду з цим позовом.
Як на правові підстави заявленої вимоги позивач посилається на ст.ст. 150, 154, ч.2 ст. 155, ст. 164, ч.1 п.2 ст. 165 СК України, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав».
В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позові.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району в суді проти позову не заперечувала, вважала позовні вимоги обґрунтованими.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Причина неявки суду не відома. Будь-яких заяв, клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, до суду не надходило.
Відповідно до частини першої ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, згідно з вимогами статей 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з'явився у судове засідання без поважних причин.
Статтею 210 ЦПК України визначено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» : при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об'єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України, наведених рішень Європейського суду з прав людини, взявши до уваги пояснення представника позивача та з урахуванням того, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин, суд у відповідності до статті 280 ЦПК України приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача по справі та ухвалив провести розгляд справи у заочному режимі та ухвалити по справі рішення на підставі наявних у справі доказах.
Суд, заслухавши пояснення слово учасників справи, з'ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та своєї позиції, дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що сторони по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в період часу з 03.04.2004 року по 12.06.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна 30 жовтня 2008 року, актовий запис № 493.
Від шлюбу народилася донька - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м.Запоріжжя, Україна 31 серпня 2004 року, актовий запис № 700.
Судом приймаються до уваги твердження позивача про те, що з червня 2008 року відповідач разом із позивачем та їхньою дочкою разом не проживає, від виконання своїх батьківських обов'язків ухиляється, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального світогляду, оскільки підтверджуються належними та допустимими доказами.
Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків підтверджується довідкою № 116 від 29.05.2018 року за підписом директора ЗБЛ «Перспектива» ОСОБА_6 з якої вбачається, що за час навчання ОСОБА_3 у вказаному закладі в період часу з 2014 ро 2015 рік батько ОСОБА_2 у вихованні доньки участі не приймав, успіхами та поведінкою не цікавився, батьківські збори не відвідував.
Довідкою № 308 від 16.12.2014 року за підписом директора ЗБЛ «Перспектива» ОСОБА_6 з якої вбачається, що за час навчання ОСОБА_3 у вказаному закладі в 2014 н.р. батько ОСОБА_2 не приходив до школи не приймав участі у громадському житті ліцею та класу, батьківські збори не відвідував, навчанням доньки не цікавився.
Характеристикою ОСОБА_3, за підписом директора ЗБЛ «Перспектива» ОСОБА_6 та класним керівником ОСОБА_7 з якої вбачається, що вихованню дитини увагу приділяє тільки мама - ОСОБА_1
Наступні докази підтверджують факт того, що ОСОБА_2 переховується, ухиляється навіть від будь-якого спілкування зі ОСОБА_1 та дитиною та ігнорує будь-які пропозиції:
-пропозиція ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд малолітньої доньки ОСОБА_3 за межі України (в позасудовому порядку) від 23.11.2017 року з доказом направлення та повернення у зв'язку зі спливом терміну зберігання;
-пропозиція про зміну способу стягнення аліментів (в позасудовому порядку) від 12.02.2018 року;
-пропозиція ОСОБА_1 про надання згоди на позбавлення батьківських прав від 28.02.2018 року з доказом направлення та повернення у зв'язку зі спливом терміну зберігання.
В підтвердження того факту, що наявність батьківських прав ОСОБА_2 лише завдає шкоди дитині виступають наступні докази:
-позов ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу батька;
-рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2017 року про надання дозволу на виїзд;
-паспорт ОСОБА_3 в підтвердження того, що виїхали з України до Португалії лише 28.01.2018 року у зв'язку з тим, що рішення суду не набрало законної сили.
В підтвердження того факту, що у випадку позбавлення батьківських прав ОСОБА_8, матір ОСОБА_1 зможе в повній мірі забезпечити дитину виступає наступний доказ:
-угода про надання послуг від 15.09.2017 року, укладена між ОСОБА_1 та Головою Ради Директорів, в особі доктора ОСОБА_10 за умовами якої ОСОБА_1 надає послуги в медичній сфері та отримує середню погодинну оплату на тиждень в сумі 25 € за 1 год., кількість годин роботи в тиждень - 60.
Згідно висновку від 06.08.2018 р. районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, орган опіки та піклування, вважає можливим позбавити батьківських прав ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно дочки ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1
Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї батьківщини (ч.1). Батьки зобов'язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч.2).
Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров"я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли до неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Суд, аналізуючи зазначені норми Сімейного кодексу України, взявши до уваги сукупність досліджених в суді доказів, висновок компетентного органу щодо можливості позбавлення батьківських прав (а.с.112-113), та з метою захисту прав та інтересів дитини, вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 263, 264, 265 ЦК України, ст. ст. 164, 165 СК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1, НОМЕР_2 (зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_2), батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
Стягнути з ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1, НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_2), на користь ОСОБА_1 ( місце реєстрації та проживання : ОСОБА_2) судовий збір в розмірі 704,80 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до п. п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб .

Суддя : М.В. Антоненко