Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/785/18
Провадження № 2/553/716/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.08.2018м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді - Крючко Н.І.,

при секретарі: - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2018 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просила змінити розмір аліментів, збільшивши розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 уточнила позовну вимоги в частині розмір аліментів та просила збільшивши розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, але надав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому визнавались позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів та стягнення з нього на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини(доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Суд, вислухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що позов ОСОБА_2 підлягає до задоволення за наступних обставин.

Судом встановлено, що з 23 листопада 2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстровану шлюбі, який розірвали, згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 листопада 2009 року.

Від шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.3).

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 07 травня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, аліменти в розмірі 5000 грн. на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 22 квітня 2013 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.4).

В судовому засіданні позивачка вказувала про те, що розмір отримуваних нею аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., є таким, що не забезпечує потреби дитини, оскільки дитина потребує достатніх коштів для забезпечення її розвитку та виховання, оздоровлення. При цьому, в обґрунтування позову, позивачка вказувала, що у дитини існують проблеми з зором, що потребує постійних витрат на придбання ліків, окулярів та проведення процедур. Крім того, дитина перебуває на обліку у стоматологічній поліклініці та потребує лікування зубів та корекції щелепи спеціальними пристроями, які також значних коштів.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 проживає разом з дитиною , що не заперечувалось відповідачем по справі.

Відповідач щодо обовязку утримувати дитину та забезпечувати її розвиток не заперечував, при цьому, на підтвердження чого останнім було надано квитанції про переведення коштів на рахунок матері дитини через Приват24.

Таким чином, зважаючи на вище вказані обставини та факти, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_3 являється батьком неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, він зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України визначаючи розмір аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зімни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судоми рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Таким чином, приймаючи до уваги той факт, що відповідачем по справі фактично не заперечувався обовязок утримання дитини шляхом сплати аліментів та приймаючи до уваги його майновий стан, суд вважає за можливе збільшити розмір стягнення аліментів з 500,00 грн. 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з моменту звернення позивачкою до суду з позовом і до досягнення повноліття дитиною.

Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 81, 259, 263-265, 280, 430 ЦПК України, ст. 110-112, 84 166, 180-183 Сімейного кодексу України /в редакції 2003 року/, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_2, на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з дня звернення до суду з позовом 20 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 704, грн. 80п. на користь держави.

В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення підлягає до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_5