Дата документу 01.08.2018
Справа № 320/3508/18
Провадження № 2/320/2598/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді: Іваненко О.В.,

за участі секретаря - Прозорової Т.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа відділ державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа відділ державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції про зняття арешту з майна.

Позивач обґрунтовує позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 40 років помер його батько ОСОБА_3. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді 1/4 частки у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1. Після смерті батька він у встановлений законом термін звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини. В подальшому він в повному обсязі користувався зазначеним майном , тому не мав необхідності отримувати у нотаріуса свідоцтво про право власності на майно в порядку спадкування за законом. На теперішній час у нього виникла необхідність привести у відповідність всі документи на спадкове майно і він звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва. Однак нотаріусом було відмовлено у оформлені спадщини у зв'язку з тим, що згідно до довідки БТІ до інвентарної справи долучена постанова державної виконавчої служби від 15.04.2003 року про накладення арешту на 1/4 частку квартири , що належала його батькові. Після з'ясування обставин було встановлено, що вищезазначений арешт накладався в рамках виконавчого провадження щодо несплати його батьком аліментів на ім'я його матері ОСОБА_2 на його утримання. Однак звернувшись до Мелітопольського відділу ДВС його мати отримала відповідь про те, що виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на примусовому виконанні відсутній. Також було повідомлено, що відсутня будь-яка інформація щодо даного виконавчого листа. У зв'язку з викладеним просить скасувати арешт на зазначене майно.

Позивач в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява про слухання справи за його відсутності, на позові наполягає.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява про слухання справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи - Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції - в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1, виданого міським відділом РАЦС м. Мелітополь, 20.01.1988, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та його батьками є: батько - ОСОБА_3 та мати - ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької область 12.04.2005 року, серії НОМЕР_2 (а.с.8).

Як вбачається з матеріалів справи за життя ОСОБА_3 належала ? частина квартири АДРЕСА_1.

Після смерті батька позивач ОСОБА_1, у встановлений законом строк звернувся до державного нотаріуса Мелітопольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину та повідомлено про те, що на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_3, накладено арешт на підставі постанови Державної Мелітопольської виконавчої служби від 29.11.2001 року, державним виконавцем Бердніковою С.Ю. (а.с.7).

Відповідно до копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, від 15.04.2003 року, державним виконавцем Вяткіною М.В., було накладено арешт на ? частину квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_3 (а.с.5).

Згідно з відповіді начальника Мелітопольського МВ ДВС, станом на 02.05.2018 року виконавчий документ по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на виконанні в Мелітопольському МВ ДВС не знаходиться, виконавче провадження по виконанню вищезазначеного виконавчого документа до бази даних АСВП не заносилось, номер виконавчого провадження не присвоювався. ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні заяви про зняття арешту з майна (а.с.6).

Згідно ст. 1261 ЦПК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до правил ч.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику.

Враховуючи вищевикладене, те що позивач є законним спадкоємцем арештованого майна, на даний час відсутні документи, на підставі яких було б можливо зняти арешт в позасудовому порядку, а тому позивач не може належним чином оформити право власності на спадкове майно та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, існування обтяження у вигляді арешту, який був накладений державним виконавцем відділу ДВС Мелітопольського МРУЮ у Запорізькій області позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатись належним йому майном, оскільки наявність арешту чинить йому в цьому перешкоди, на даний час підстави, через які був накладений арешт, вже відпали, відповідач проти задоволення позову не заперечує, тому суд приходить до висновку про правомірність заявлених позовних вимог і тому позов слід задовольнити.

Відповідно до ч.2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Також з метою захисту порушеного права позивача вільно користуватися, володіти та розпоряджатися своїм майном, суд вважає за необхідне вилучити з Державного реєстру (Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна) запис про заборону на нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України,, ст.386, 391 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа відділ державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт з ? частки квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 накладений на підставі постанови державного виконавця Мелітопольського відділу ДВС від 15.04.2003 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду О. В. Іваненко