У Х В А Л А

08 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 753/2217/14-ц

провадження № 61-36652ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Святецького Віктора Івановича на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 28 жовтня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа: Державна реєстраційна служба України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В :

16 травня 2018 року представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») - Святецький В.І. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Апеляційного суду міста Києва від 28 жовтня 2015 року з пропуском строку на касаційне оскарження, який просив поновити. В обґрунтування поважності причин представник ПАТ «Дельта Банк» зазначив, що повний текст оскаржуваного рішення апеляційного суду від 28 жовтня 2015 року банк отримав лише 04 квітня 2018 року. Проте у зв'язку з початком процедури ліквідації та відсутністю належного контролю за діяльністю, спрямованою на повернення дебіторської заборгованості ПАТ «Дельта Банк» було позбавлено можливості вчасно подати касаційну скаргу в межах тридцятиденного строку, тому скаргу подано лише 16 травня 2018 року.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 червня 2018 року визнано неповажними зазначені представником заявника підстави для поновлення строку, касаційну скаргу залишено без руху, а заявнику надано строк для усунення її недоліків, зокрема, необхідно було зазначити інші поважні підстави для поновлення пропущеного строку.

У підпункті 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 325 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення) касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Апеляційним судом міста Києва постановлено ухвалу 28 жовтня 2015 року, тому останній день строку на касаційне оскарження судового рішення припадав на 17 листопада 2015 року.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

На виконання ухвали суду, представник ПАТ «Дельта Банк» надіслав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, у якій послався на те що банк «мав намір скористатись правом оскарження незаконного судового рішення але через запровадження процедури ліквідації, звільнення працівників та відсутністю належного контролю за діяльністю, спрямованою на повернення дебіторської заборгованості ПАТ «Дельта Банк» було позбавлено можливості вчасно подати касаційну скаргу». Посилається на те, що повний текст оскаржуваної ухвали апеляційного суду ПАТ «Дельта Банк» не отримувало, однак жодних доказів на підтвердження цих обставин не надав.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року (заява №32053/13) у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії» від 03 грудня 2003 року). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків ( рішення у справі «Пономарьов проти України»від 03 квітня 2008 року).

У рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Зазначені представником ПАТ «Дельта Банк» причини пропуску строку не є об'єктивними перешкодами для звернення особи з касаційною скаргою у визначені законом строки, оскільки зміни в організації роботи підрозділів банку не є поважною причиною для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження. Доводи представника ПАТ «Дельта Банк» про те, що банк не отримував ухвалу апеляційного суду доказами не підтверджені. Крім того, касаційну скаргу подано поза межами тридцятиденного строку визначеного частиною другою статті 390 ЦПК України, що також свідчить про бездіяльність заявника після ознайомлення з текстом судового рішення.

За таких обставин наведені представником ПАТ «Дельта Банк» обставини свідчать, що заявник за відсутності поважних причин домагається перегляду остаточного і обов'язкового рішення Апеляційного суду міста Києва від 28 жовтня 2015 рокулише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення більше як через 2 роки після вирішення спору.

Таким чином, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 28 жовтня 2015 рокунеобхідно відмовити.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Святецького Віктора Івановича на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 28 жовтня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа: Державна реєстраційна служба України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на майно відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник