РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Рибалко Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Мереуци М.А.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася із позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчинененого 19 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, яким запропоновано звернути стягнення на нежиле приміщення першого поверху літ А-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та запропоновано за рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного приміщення погасити заборгованість за Кредитним договором № 05Ж181-К від 15 грудня 2005 року в сумі 54 930, 76 доларів США.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що вона не отримувала від ПАТ «Укрсоцбанк» письмової вимоги про усунення порушень, а отже не настали визначені законодавством необхідні умови для вчинення виконавчого напису. Не отримував такої вимоги і позичальник (третя особа по справі ОСОБА_3.).

Також, позивачка вказує, що на час вчинення виконавчого напису у Вільнянському районному суді Запорізької області вже існував спір щодо розміру заборгованості за Кредитним договором № 05Ж181-К від 15 грудня 2005 року, що свідчить про відсутність такої умови для вчинення виконавчого напису, як «безспірність заборгованості».

Посилаючись на вказані обставини, правові позиції Верховного суду України у справі № 6-141цс14 та у справі № 6-887цс17, а також на положення статей 12, 35 Закону України «Про іпотеку», статей 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» просить суд визнати оспорюваний нею виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

До суду надійшла заява від представника позивачки про розгляд справи без участі позивачки та її представника.

Відповідач ПАТ «Укрсоцбанк» подав заяву про розгляд справи без його участі. У відзиві на позовну заяву проти задоволення позову заперечував в повному обсязі.

Інші сторони, належно повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

15 грудня 2005 року ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є відповідач у справі - ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений кредитний договір № 05Ж181-К.

В забезпечення виконання боргових зобов'язань за вказаним кредитним договором між позичальником ОСОБА_3 та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір іпотеки № 05Ж181-І від 15 грудня 2005 року, предметом іпотеки є нежиле приміщення першого поверху літ А-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В подальшому, за згодою банка, 23 грудня 2011 року право власності на предмет іпотеки перейшло на підставі нотаріально посвідченого договору від позичальника ОСОБА_3 до позивачки ОСОБА_1 із одночасним укладенням додаткової угоди до договору іпотеки. Після цього, статусу іпотекодавця за договором іпотеки набула ОСОБА_1

У листопаді 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 05Ж181-К від 15 грудня 2005 року до Вільнянського районного суду Запорізької області, провадження у цій справі № 314/6556/16-ц було відкрито Вільнянським районним судом Запорізької області 28.11.2016 року.

Відповідно до частин першої та третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

19 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на нежиле приміщення першого поверху літ А-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та запропоновано за рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного приміщення погасити заборгованість за кредитним договором № 05Ж181-К від 15 грудня 2005 року в сумі 54 930, 76 доларів США.

Отже, на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису з метою звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 05Ж181-К від 15 грудня 2005 року у Вільнянському районному суді Запорізької області вже існував невирішений по суті спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором № 05Ж181-К від 15 грудня 2005 року. Цей спір не розв'язаний Вільнянським районним судом Запорізької області на момент ухвалення рішення у даній справі.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Той факт, що на 19 липня 2017 року - час вчинення нотаріусом виконавчого напису у Вільнянському районному суді Запорізької області розглядався по суті спір щодо розміру заборгованості кредитним договором № 05Ж181-К від 15 грудня 2005 року, спростовує безспірність заборгованості боржника за цим кредитним договором. Аналогічні висновки наведені у правових позиціях Верховного суду України у справі № 6-141цс14 та у справі № 6-887цс17.

Таким чином, на момент вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. виконавчого напису була відсутня одна із передбачених ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» необхідних умов для вчинення виконавчого напису, а саме - «безспірність заборгованості» за кредитним договором № 05Ж181-К від 15 грудня 2005 року, що є підставою для визнання цього виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки.

Пунктом 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

На виконання ухвали суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. надійшли копія оспорюваного виконавчого напису, а також копії документів, на підставі яких вчинявся цей виконавчий напис. У цих документах відсутні докази надіслання позивачці (іпотекодавцю) та боржнику ОСОБА_3, який є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. При цьому, відповідач не посилався на наявність обставин (відповідно на надавав доказів наявності обставин), передбачених ч. 3 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», які надають право іпотекодержателю реалізувати на звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису без попереднього повідомлення іпотекодавця.

З наведеного випливає висновок, що ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису без виконання вимоги ч. 3 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» без надання доказів надіслання позивачці (іпотекодавцю) та боржнику ОСОБА_3, який є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення. Під час розгляду справи відповідачем не було це спростовано.

Зазначене є ще однією з підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню із застосуванням наведених норм права.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору на користь позивача у розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 19 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, яким запропоновано звернути стягнення на нежиле приміщення першого поверху літ А-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та запропоновано за рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеного приміщення погасити заборгованість за Кредитним договором № 05Ж181-К від 15 грудня 2005 року в сумі 54 930, 76 доларів США.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640,00 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Н.І.Рибалко