ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року

м. Харків

Справа № 623/104/18

Провадження № 22-ц/790/3208/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів:

головуючого - Бровченко І.О.

суддів: Колтунової А.І., Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Гуржій І.В.,

імена (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2018 року у складі судді Панас Н.Л. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ :

12 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 червня 2014 року було стягнуто з відповідача на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 травня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. 08 липня 2017 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, яким визначено мінімальний відсоток від прожиткового мінімуму при визначені сум у стягненні аліментів для дитини відповідного віку - не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Враховуючи те, що визначений вищевказаним рішенням розмір аліментів для утримання неповнолітньої ОСОБА_3 на теперішній час не відповідає вимогам чинного законодавства України, просила змінити розмір аліментів, які були стягнуті рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 червня 2014 року.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 про зміну розміру аліментів відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2018 року і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню, з неповним з'ясуванням судом обставин, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вважає помилковим висновок суду про те, що не просить змінити розмір аліментів, а лише змінити їх мінімальну межу, якщо мінімальний розмір аліментів, визначений судом менше мінімального розміру, передбаченого ст. 182 СК України, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Апелянт посилається на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, що набрав чинності 08.07.2017 року, внесені зміни до Сімейного кодексу України, і наразі мінімальний розмір аліментів передбачений не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, визначений розмір аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 на теперішній час не відповідає нормам чинного законодавства України.

Посилається на ч. 4 ст. 273 ЦПК України згідно якої якщо після набранням рішення суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них, та на ст. 192 СК України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Апелянт вважає, що розмір аліментів повинен бути змінений з урахуванням вищенаведених змін законодавства України, тобто не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з часу внесення змін до Сімейного Кодексу України.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11 травня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2018 року у складі судді Панас Н.Л. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11 травня 2018 рокузакінчено підготовку апеляційного розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Призначено справу до розгляду судом апеляційної інстанції в приміщенні Апеляційного суду Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який на теперішній час розірваний, що підтверджується копією рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2014 року.

Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 10 січня 2007 року Роганською селищної радою Харківського району Харківської області (а.6-8).

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 червня 2014 року було стягнуто з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 травня 2014 року і до повноліття ОСОБА_3 (а.с.9-10).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 ст. 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 4928 від 08 липня 2016 року, підписаного Президентом України 06 червня 2017 року, було внесено зміни до Сімейного кодексу України в частині збільшення мінімального розміру аліментів.

Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України, в редакції, що набула чинності з 08 липня 2017 року, передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, аніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. п. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Разом з тим, враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

За нормами п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Стаття 192 СК України вказує на підстави зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Позивач не надала доказів на підтвердження підстав, встановлених ст. 192 СК України, а саме: про зміну матеріального та сімейного стану сторін по справі, погіршення чи поліпшення здоров'я когось з них. З матеріалів позовної заяви вбачається, що підставою звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів є внесення змін в чинне законодавство щодо розміру стягуваних аліментів.

Суд зазначає, що якщо розмір аліментів, визначений судом, менше мінімального розміру, передбаченого ст. 182 СК України, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У випадку понесення позивачем додаткових витрат на дитину, вона у передбачених законом випадках не позбавлена права звернутися до суду з позовом до відповідача про стягнення понесених витрат.

Доводи апеляційної скарги про те, що положеннями ч. 2 ст. 182 СК України, в редакції, що набула чинності з 08 липня 2017 року, передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є безпідставними.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт законодавства застосовується оправ і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Ч. ч. 3, 4 ст. 3 ЦПК України встановлено, що провадження у справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Так, на час виникнення спірних правовідносин, розгляду і вирішення справи, а саме ухвалення рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 червня 2014 року, ч. 2 ст. 185 СК України було встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та судом було застосовано норму права відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України, ст. 5 ЦК України.

За таких обставин, доказів, які є підставами для зміни розміру аліментів та свідчили про погіршення матеріального стану позивача, поліпшення матеріального стану відповідача, що встановлені ст. 181, ст. 192 СК України, суду не надано, крім того, вбачається, що позивач просить змінити не розмір аліментів, а просить змінити мінімальну межу не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка була встановлена законом, що за своєю правовою природою не є зміною розміру аліментів, суд правильно застосував до спірних правовідносин правову норму, яка діяла на час розгляду та вирішення справи про стягнення аліментів, тому суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про зміну розміру аліментів.

Згідно вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, які є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи. За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України і доводами скарги не спростовується, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального праві, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2018 року залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку тільки у випадках, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 серпня 2018 року.

Головуючий -

Судді :