Справа № 449/207/17 Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р.О.
Провадження № 22-ц/783/661/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

ОСОБА_4, представника Служби у справах дітей

Перемишлянської райдержадміністрації Гриньків Г.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 14 грудня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про зобов'язання не чинити перешкод у вихованні та спілкуванні сином ОСОБА_6; визначення способу участі у спілкуванні та вихованні дитини шляхом встановлення ОСОБА_2 часу побачень з сином, а саме: у кожну 1 та 3 суботу місяця з 9.00год. до ранку 9.00 год. понеділка з відвезенням у дитячий садок с.Романів; кожну 1 та 3 неділю місяця з відвідуванням дитиною місця проживання батька за адресами АДРЕСА_1; кожну середу після звільнення дитини з дитячого садочку; кожний четвер з 9.00 год. ранку з ночівлею з позивачем до 9.00 год. ранку п'ятниці і з подальшим відведенням дитини в дитячий садочок с. Романів; встановлення спільного з дитиною проведення літнього відпочинку під час відпустки до 24 календарних днів на рік відповідного періоду спільного перебування з розподілом на дві рівні частини по 12 днів кожна та повідомленням про місцезнаходження сина.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково, визначено спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні дитини: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у кожну першу та третю суботу місяця з 10.00 год. до 19.00 год. та другу та четверту неділю місяця з 10.00 год. до 19.00 год. В решті позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 640.00 грн.

Рішення судув апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини Перемишлянської РДА від 27 червня 2017 року № 43, яким всебічно, об'єктивно та в інтересах дитини вивченол та вирішено питання участі позивача у вихованні дитини. Вважає, що ставлення суду першої інстанції упередженим, що суд порушив його батьківські права щодо виховання дитини, оскільки оскаржуваним рішенням обмежено його права та інтереси та права та інтереси дитини щодо спілкування з ним, як батьком. Апелянт зазначає, що під час розгляду справи суд безпідставно не взяв до уваги позицію представника третьої особи, комісії з питань захисту прав дитини Перемишлянської РДА, представник якої пояснив в суді, що після останнього обстеження житлово-побутових умов дитини сторін та всебічного вивчення комісією даної ситуації щодо визначення способу виховання дитини, в його інтересах буде серед тижня бачитися та спілкуватися з батьком. З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_4 щодо задоволення апеляційної скарги, представника Служби у справах дітей Перемишлянської райдержадміністрації Гриньків Г.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції, враховуючи те, що права і обов'язки матері і батька щодо дітей є рівними, вважав, що позивач має право на спілкування з дитиною, брати участь у її вихованні, і оскільки сторони не можуть врегулювати конфлікт у позасудовий спосіб, відповідачка чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною, а позивач не виконує рішення прийняте органом опіки та піклування, визначив спосіб участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у кожну першу та третю суботу місяця з 10.00 год. до 19.00 год. та другу та четверту неділю місяця з 10.00 год. до 19.00 год.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, з 13.07.2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі та від подружнього життя у них народився син, ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Перемишлянського районного суду від 20.07.2016 року шлюб між сторонами розірвано.

На даний час син сторін по справі, ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з матір'ю.

Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім'ї та родичів визначено Сімейним кодексом України (далі - СК України).

Відповідно до частини 2 статті 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Згідно з частиною 8 статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Відповідно до частин 9 та 10 статті 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Як встановлено судом та вбачається з заяви ОСОБА_4 до Служби у справах дітей Перемишлянського району від 23.08.2016 року, численних звернень сторін до правоохоронних органів, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не досягли згоди у питанні виховання їх малолітньої дитини, ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_3, щодо способу участі у спілкуванні з дитиною батька, який проживає окремо.

Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини Перемишлянської РДА «Про визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2» №37 від 31.08.2016 року ОСОБА_4 попереджено, що заборона у спілкуванні батька з дитиною є протиправною і порушує законні права та інтереси малолітнього ОСОБА_6 Вирішено дозволити ОСОБА_2 брати участь у вихованні малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в першу, третю суботу та неділю місяця, та один день серед тижня, у спільно погоджений час.

Разом з тим, судом встановлено та підтверджується листами-відповідями на заяви ОСОБА_4 Перемишлянського ВП Золочівського ВП ГУ у Л/о, зокрема від 09.07.2016 року №4894, 01.02.2017 року №665, від 07.03.2017 року №1653 та листами-відповідями на звернення ОСОБА_2 від 13.02.2017 року №1016, від 06.03.2017 року №1607, листом Служби у справах дітей №118 від 16.02.2017 року, відповідачка ОСОБА_4 чинить перешкоди у спілкуванні батька ОСОБА_2 з сином, ОСОБА_6, а позивач неналежно виконує рішення комісії з питань захисту прав дитини Перемишлянської РДА, порушує встановлений час для спілкування з дитиною, що зокрема стверджується листом Перемишлянського ВП від 03.08.2017 року.

Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини Перемишлянської РДА «Про розгляд ухвали Перемишлянського районного суду Львівської області від 25.05.2017 року по справі №449/207/17» №43 від 27.06.2017 року ОСОБА_4 попереджено, що заборона у спілкуванні батька з дитиною є протиправною і порушує законні права та інтереси малолітнього ОСОБА_6 Вирішено дозволити ОСОБА_2 брати участь у вихованні малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в першу, третю суботу з 10.00 год. до 19.00 год. неділі, та кожну середу місяця з 13.00 год. до 19.00 год. з поверненням дитини за місцем проживання матері в с. Романів Перемишлянського району Львівської області.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 позитивно характеризується за місцем проживання, що підтверджується характеристикою, виданою виконкомом Романівської сільської ради Перемишлянського району №354 від 25.07.2016 року

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 18.02.1997 року ОСОБА_2 є співвласником квартири у АДРЕСА_2

Із довідок ОКЗ ЛОР «Львівський обласний державний клінічний наркологічний диспансер» від 15.08.2016 року та ОКЗ ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» від 17.08.2016 року встановлено, що ОСОБА_2 ні на психіатричному обліку, ні обліку у лікаря нарколога не перебуває.

З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_2 за адресою село Підгородище Перемишлянського району Львівської області від 11.08.2016 року вбачається, що житлово-побутові умови проживання в будинку задовільні, створені умови для проживання та виховання дитини. ОСОБА_2 без реєстрації проживає у даному будинку, який належить його батькам.

Згідно довідки НВК «ЗШ І-ІІ ст. - дитячий садок» с. Романів від 04.05.2017 року, встановлено, що ОСОБА_6, дійсно відвідує дошкільний навчальний заклад у НВК «ЗШ І-ІІ ст. - дитячий садок» с. Романів.

Частиною третьою статті 51 Конституції України визначено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ч.ч. 7, 8, 9 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За змістом частини четвертої, п?ятої, шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частинами 1, 2 ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Законодавством також встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Слід зазначити, що прийняте рішення органу опіки та піклування є обов'язковим для батьків (стаття 158 СК України).

І лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Отже при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов'язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Разом з тим принцип «найкращих інтересів дитини», що випливає також і з Декларації, є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії.

Суд першої інстанції, встановлюючи спосіб участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у кожну першу та третю суботу місяця з 10.00 год. до 19.00 год. та другу та четверту неділю місяця з 10.00 год. до 19.00 год. поза увагою залишив інтереси дитини, які полягають, зокрема, в забезпеченні її розвитку у стійкому середовищі.

Належних та допустимих доказів про те, що спілкування позивача, як батька з сином, перешкоджає нормальному розвитку дитини, крім особистих наголошувань на цих обставинах відповідачкою в суді, матеріали справи не містять.

Беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини Перемишлянської РДА №43 від 27.06.2017 року, суд не звернув уваги на те, що внаслідок встановлення саме такого порядку участі батька у вихованні дитини, ОСОБА_6 буде позбавлений принципів, закріплених Конвенцією, які регламентують врахування найкращих інтересів дитини, зокрема спокій, стабільність та стійке середовище.

Крім того, при визначенні способу участі позивачів у вихованні та спілкування з дитиною, суд першої інстанції не врахував, що час для зустрічей повинен бути достатнім та не повинен носити формальний характер.

З врахуванням усіх обставин справи в їх сукупності, позитивні характеризуючи дані батька дитини, який матеріально дитину утримує, враховуючи думку органу опіки та піклування, виходячи із засад рівності прав та обов»язків обох батьків щодо виховання своїх малолітніх дітей, враховуючи право та бажання батька на підтримання контакту зі своїм малолітнім сином, бажання та можливості спілкування, враховуючи наявність умов для спілкування, колегія суддів приходить до висновку, що встановлені судом апеляційної інстанції обставини свідчать про доцільність збільшення тривалості часу участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, оскільки збільшення тривалості часу спілкування сина з батьком відповідатиме найвищим інтересам малолітньої дитини.

Колегією суддів не встановлено будь - яких перешкод у визначенні судом більш тривалого часу для спілкування батька з сином, для встановлення побачення батька, ОСОБА_2, з сином, ОСОБА_6, у кожну середу місяця після закінчення часу перебування дитини у дитячому садочку (дошкільному навчальному закладі) до 19.00 години вечора, а також проведення спільного літнього відпочинку ОСОБА_2 разом з сином, ОСОБА_9, під час відпустки терміном 12 календарних днів за погодженням з матір»ю сина, ОСОБА_4, місця відпочинку дитини та її повідомленням про місцезнаходження сина.

На переконання колегії суддів, збільшення ОСОБА_2 часу для участі у вихованні сина, ОСОБА_6, у спілкуванні з ним, не суперечить інтересам малолітньої дитини, що є основним при вирішенні спірних правовідносин.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів, виходячи з необхідності забезпечення найкращих інтересів дитини, враховуючи, що зустрічі дитини з батьком не повинні носити формальний характер, бути достатніми за часом для спілкування батька з сином, з урахуванням дотримання розумного балансу на участь кожного з батьків у вихованні дитини,враховуючи право та бажання батька на підтримання контакту з сином, бажання та можливості піклування про дитину вважає за доцільне рішення суду скасувати, та ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково, визначити йому способи участі у вихованні та спілкуванні з сином, визнавши позовні вимоги частково обґрунтованими.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частина 1 ст. 376 ЦПК України передбачає, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків , викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч.2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню або незастосування закону, який підлягає застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 14 грудня 2017 року - скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобов»язати ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_2 перешкод у вихованні та спілкуванні з сином, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визначити ОСОБА_2 наступні способи участі у вихованні ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2:

побачення батька, ОСОБА_2 з сином, ОСОБА_6, у кожну першу та третю суботу та неділю місяця з 10 год. до 19 год. неділі з відвідуванням дитиною місця проживання батька в АДРЕСА_1 з повідомленням матері місця перебування дитини;

побачення батька, ОСОБА_2, з сином, ОСОБА_6 у кожну середу місяця після закінчення часу перебування дитини, ОСОБА_6, у дитячому садочку (дошкільному навчальному закладі) до 19.00 години вечора;

спільний літній відпочинок ОСОБА_2 разом з сином, ОСОБА_6, під час відпустки терміном 12 календарних днів за погодженням з матір»ю сина, ОСОБА_4, місця відпочинку дитини та її повідомленням про місцезнаходження сина.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_10 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 09.08.2018 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.