Ухвала

23 липня 2018 року

м. Київ

справа № 317/604/17

провадження № 61-39798 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 01 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області віл 08 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Біленьківської громади Запорізького району Запорізької області в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа - Громадська організація товариство «Перспектива» по фінансуванню будівництва та експлуатації водопостачання та електромереж села Біленьке-1, про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Біленьківської громади Запорізького району Запорізької області в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа - Громадська організація товариство «Перспектива» по фінансуванню будівництва та експлуатації водопостачання та електромереж села Біленьке-1, про визнання права власності.

На обгрунтування позовних вимог зазначав, що ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 11 вересня 2002 року затверджено мирову угоду, за умовами якої адміністрація КСП «Мар'ївське» виділяла йому майновий пай в сумі

20 567,00 грн, витрати по сплаті держмита в сумі 51,00 грн, всього - 26 61,00 грн.

Факт передачі майнового паю, а саме - прокладки мереж водопроводу з пристроєм водонапірних веж Рожновського в кількості 4 штук підтверджується також випискою з протоколу загальних зборів від 15 вересня 2002 року, актом прийому-передачі майнового паю від 02 жовтня 2002 року, мировою угодою від 24 липня 2002 року.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати за ним право власності на майно - прокладку мереж водопроводу з пристроєм водонапірних веж Рожновського в кількості 4 штук, які знаходяться на території Біленьківської громади Запорізького району Запорізької області.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 01 лютого 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 08 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 01 лютого 2018 року залишено без змін.

У липні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 01 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 08 червня 2018 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ураховуючи, що ціна позову у справі становить 26 618,00 грн (вартість майнового паю), що не перевищує станом на 01 січня 2018 року ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762,00*100=176 200,00), справа є малозначною в силу вимог закону.

Апеляційним судом правильно визначено справу малозначною.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від

07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням того, що касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 1, 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від

01 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від

08 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Біленьківської громади Запорізького району Запорізької області в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа - Громадська організація товариство «Перспектива» по фінансуванню будівництва та експлуатації водопостачання та електромереж села Біленьке-1, про визнання права власності відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик