Справа № 354/392/16-ц
Провадження по справі № 2/354/95/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: Іванова А.П.

при секретарі: Калинчук І.О.

за участю позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

представника третьої особи: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яремче цивільну справу за позовом ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Ворохтянської селищної ради про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

13.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, Ворохтянської селищної ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, в якому просив усунути перешкоди в користуванні належною йому земельною ділянкою загальною площею 0,1466 га, що розташована в урочищі Багонник, смт.Ворохта, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, кадастровий № НОМЕР_1 шляхом перенесення твердої огорожі відповідно до меж земельної ділянки за витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обтяжень від 17 липня 2013 року, технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, а також шляхом знесення складу твердого палива та майстерні.

13.12.2017 року ОСОБА_1 збільшив свої позовні вимоги та додатково до первісних вимог просив стягнути з ОСОБА_6 на свою користь 100000 гривень моральної шкоди.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 17 липня 2013 року він придбав за договором купівлі-продажу земельну ділянку, розташовану в урочищі Багонник, смт.Ворохта, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області. З моменту придбання земельної ділянки він користувався нею не змінюючи її площі та меж. В липні 2015 року після проведення проектно-пошукових робіт зі встановлення меж належної йому земельної ділянки він дізнався, що межі його земельної ділянки не відповідають існуючій огорожі, а саме по межі Б-В його земельної ділянки суміжним власником ОСОБА_6 зміщено паркан в сторону його земельної ділянки, що спричинило захоплення частини його земельної ділянки площею 0,0124 га. Добровільно перенести огорожу ОСОБА_6 відмовляється, крім того на його земельній ділянці відповідачкою збудовані господарські споруди - склад твердого палива та майстерню, які вона також відмовляється перенести, тому він вимушений звернутись до суду із цим позовом. Вважає, що неправомірними діями відповідачки йому заподіяно моральну шкоду у розмірі 100000 гривень, які він просить стягнути з відповідачки.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Пояснив, що межі належної йому земельної ділянки не відповідають існуючій огорожі, оскільки суміжний власник ОСОБА_6 змістила паркан в сторону його земельної ділянки.

Відповідачка позов не визнала, пояснила, що з моменту придбання земельної ділянки не зміщувала паркан в сторону земельної ділянки ОСОБА_1

Представник відповідачки адвокат ОСОБА_2 позов не визнав.

Представник Ворохтянської селищної ради ОСОБА_3 позов не визнав. Пояснив, що Ворохтянська селищна рада ніяким чином не порушує права позивача, а при виділенні земельних ділянок могла статись помилка, яка призвела до накладення земельних ділянок.

Представник третьої особи ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав. Пояснив, що ОСОБА_5 продав позивачу земельну ділянку, щодо меж якої існує спір. Вказана земельна ділянка виділялась у 2004 році, раніше до виділення земельної ділянки відповідачці.

Суд, вислухавши сторони, представників відповідачів, представника третьої особи, свідків вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17 липня 2013 року, укладеному між ним і ОСОБА_5 (а.с.4), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.5) є власником земельної ділянки загальною площею 0,1466 га, що розташована в урочищі Багонник, смт.Ворохта, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, кадастровий НОМЕР_1.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 15 червня 2005 року (а.с.6) ОСОБА_5 був власником земельної ділянки загальною площею 0,1466 га, що розташована в урочищі Багонник, смт.Ворохта, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, кадастровий НОМЕР_1 згідно договору купівлі-продажу від 18 лютого 2005 року.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-016 (а.с.7-8) ОСОБА_1 є власником земельної ділянки загальною площею 0,1466 га, що розташована в урочищі Багонник, смт. Ворохта, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, кадастровий № НОМЕР_1.

Відповідно до акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 07 липня 2015 року та додатку (а.с.9), межі земельної ділянки згідно витягу з ДРП серії ЕАЕ №744855 не відповідають існуючій огорожі по межі Б-В із земельною ділянкою ОСОБА_6; розмір земельної ділянки ОСОБА_1 зменшено з 0,1466 га до 0,1342 га - на 0,0124 га.

Згідно акту обстеження земельної ділянки від 10 березня 2016 року (а.с.10) земельна ділянка ОСОБА_1 площею 0,1466 га по межі Б-В порушена суміжним користувачем ОСОБА_6, а саме паркан знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_1, захоплено частину земельної ділянки площею 0,0124 га.

Згідно державного акту серії НОМЕР_3 (а.с.118), ОСОБА_6 на підставі рішення Ворохтянської селищної ради від 22 березня 2006 року №149-20/2006 є власницею земельної ділянки площею 0,1500 га кадастровий номер НОМЕР_4, розташованої в АДРЕСА_1.

Згідно державного акту НОМЕР_5 (а.с.119) ОСОБА_6 на підставі рішення Ворохтянської селищної ради від 22 березня 2006 року №149-20/2006 є власницею земельної ділянки площею 0,1524 га кадастровий номер НОМЕР_6, розташованої в АДРЕСА_1.

При огляді на місці у смт.Ворохта земельних ділянок, що належать ОСОБА_1 та ОСОБА_6 за участю спеціаліста - геодезиста ФОП «ОСОБА_15» ОСОБА_7 встановлено, що розміри і розташування земельної ділянки ОСОБА_1 не відповідають земельно-кадастровій документації.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 дали аналогічні показання та пояснили, що ОСОБА_6 не переносила паркан, який встановлений на межі земельних ділянок належних їй та ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_12 та ОСОБА_5 отримали земельні ділянки на підставі рішення сільської ради. В подальшому ОСОБА_5 купив спірну земельну ділянку у ОСОБА_12 та пізніше перепродав її ОСОБА_1 під час отримання земельних ділянок та продажу проводились вимірювання. Вимірювання проводились від земельної ділянки ОСОБА_13, потім 4 метра дороги та 30 метрів самої земельної ділянки. За проханням ОСОБА_11 у 2005 році ОСОБА_13 зробив паркан на межі земельної ділянки ОСОБА_1 по вимірам.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що встановлював паркан на прохання ОСОБА_11 на межі земельної ділянки ОСОБА_1 Вимірював від своєї земельної ділянки, яка межує з земельною ділянкою ОСОБА_1 через дорогу, 4 метра дороги та 30 метрів самої земельної ділянки. ОСОБА_6 просила його перенести паркан, але він відмовився. Чи переносила паркан ОСОБА_6 в сторону земельної ділянки ОСОБА_1 він сказати не може. В теперішній час на межі земельних ділянок стоїть не той паркан, який він встановлював у 2005 році.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що земельна ділянка, яка в теперішній час належить ОСОБА_1 виділялась раніше ніж виділялась земельна ділянка ОСОБА_6 Паркан на межі земельних ділянок сторін зміщений на 4 метра в сторону земельної ділянки ОСОБА_1 Вважає, що паркан перенесла ОСОБА_6

Згідно ч. 1 ст.106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Відповідно до ч.1 ст.107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Відповідно до частини другої, третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 321 ЦК України встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом статті 391 ЦК України та статті 155 ЗК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Порушення права власності особи на земельну ділянку є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що відповідачка ОСОБА_6 отримала земельну ділянку площею 0,1500 г кадастровий номер НОМЕР_4 на підставі рішення Ворохтянської селищної ради від 22 березня 2006 року №149-20/2006, тобто значно пізніше отримання у власність земельної ділянки кадастровий НОМЕР_1, власником якої були ОСОБА_12, після - ОСОБА_5 - на підставі договору купівлі-продажу від 18 лютого 2005 року, та в подальшому ОСОБА_1

Як встановлено під час судового розгляду право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, що розташована в урочищі Багонник, смт. Ворохта, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, кадастровий НОМЕР_1 порушено, а саме зі сторони сусідньої земельної ділянки, власницею якої є ОСОБА_6 тверда огорожа (паркан) зміщена в бік земельної ділянки ОСОБА_1, внаслідок чого його земельна ділянка зменшилась на 0,0124 га, що підтверджується поясненнями позивача, актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 07 липня 2015 року та додатку (а.с.9), актом обстеження земельної ділянки від 10 березня 2016 року (а.с.10), поясненнями свідків ОСОБА_14, ОСОБА_11, ОСОБА_13, та з'ясовано судом під час обмірів земельної ділянки на місці. Способом захисту свого права власності ОСОБА_1 обрав зобов'язання відповідача перенести тверду огорожу відповідно до

меж належної йому земельної ділянки, який на думку суду цілком відповідає вимогам ст. 152 ЗК України.

В судовому засіданні встановлено, що розташування твердої огорожі по межі Б-В земельної ділянки, що розташована в урочищі Багонник, смт.Ворохта, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, кадастровий НОМЕР_1 не відповідає кадастровій документації, що підтверджено витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.7-8), Актом прийомки-передачі межових знаків з додатком (а.с.9) та з'ясовано судом під час обмірів земельної ділянки на місці.

З огляду на викладене, враховуючи, що тверда огорожа між земельними ділянками позивача і відповідачки зміщена в бік земельної ділянки ОСОБА_1, її розташування не відповідає земельно-кадастровій документації та розмір земельної ділянки позивача зменшився на 0,0124 га, суд вважає доведеним те, що право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку порушено та підлягає поновленню, шляхом перенесення твердої огорожі відповідно до меж його земельної ділянки. В цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України об'єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Знесення самочинного об'єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об'єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

На час розгляду справи позивачем не надано жодного доказу розташування на його земельній ділянці складу твердого палива та майстерні, не представлені дані про будівлі, їх стан, тощо, тому в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню за недоведеністю.

Також суд вважає недоведеним те, що саме відповідачка ОСОБА_6 перемістила паркан в бік земельної ділянки позивача. Не обґрунтована та не підтверджена ніякими доказами і вимога позивача про відшкодування відповідачкою йому моральної шкоди у розмірі 100000 гривень, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню за необґрунтованістю.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідачки.

Згідно ст.ст.106, 107, 152, 155 ЗК України, ст.ст.321, 376, 391 ЦК України та керуючись ст.ст.12, 13, 18, 76, 78, 89, 95, 206, 229, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_6 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належною йому земельною ділянкою загальною площею 0,1466 га, що розташована в урочищі Багонник, смт.Ворохта, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, кадастровий № НОМЕР_1 шляхом перенесення твердої огорожі відповідно до меж земельної ділянки з кадастровим НОМЕР_1 по межі Б-В земельної ділянки кадастровий НОМЕР_1 в бік земельної ділянки, що належить ОСОБА_6 (кадастровий № НОМЕР_4).

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до вимог п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 03.08.2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Іванов