Справа № 464/6143/17
пр.№ 2/464/333/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

03.08.2018 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі головуючого судді Рудакова І.П.,

за участю секретаря судових засідань Бондар Н.С.,

справа № 464/6143/17,

учасники справи:

позивач ОСОБА_2 не з'явився,

відповідач ОСОБА_3 не з'явився,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом представника позивача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у коритсування квартирою,

за участю представників учасників справи: представник позивача - адвокат ОСОБА_4 зя'вився,

в с т а н о в и в:

представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3, у якому просить зобов'язати відповідача не чинити перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення позивача у цю квартиру із наданням ключів від неї. Подав клопотання про відстрочку сплати судового збору за подання заяви до суду - до ухвалення судового рішення у справі.

В обґрунтування позову покликається на те, що сторонам на праві спільної сумісної власності належить спірна квартира. У цій квартирі зареєстрований і проживає лише відповідач. Останній постійно чинити перешкоди позивачу у користуванні квартирою. Рішенням суду аналогічне питання вже вирішувалось та рішення суду у примусовому порядку було виконане. Однак, надалі створились подібні обставини вчинення перешкод позивачу у користуванні квартирою. У зв'язку зі тим, що відповідач надалі чинить перешкоди у користуванні квартирою, просить у відповідності до ст. ст. 317, 319, 321, 369, 386, 391 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР позов задовольнити. Щодо клопотання про відстрочу сплати судового збору, то таке просить задовольнити, у зв'язку із складним матеріальним становищем позивача. У вступному слові представник позивача позов підтримав, надав усні пояснення щодо обґрунтування позову, які аналогічні змісту письмовим викладених у позовній заяві.

Відповідачем не подано відзив, який містив би заперечення проти позову.

28 вересня 2017 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. Відстрочено сплату судового збору за подання до суду позову.

24 жовтня 2017 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв'язку із відстороненням судді від посади та призначено головуючого суддю Рудакова І.П.

Судові засідання неодноразово відкладались: за клопотанням представника позивача, у зв'язку із неодноразовою неявкою відповідача, перебуванням судді у відрядженні.

У судовому засіданні представник позивача просить розглядати справу у відсутності відповідача, який повідомлявся про дату, час та місце цього засідання, однак не з'явився; не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце цього засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву,а відтак, враховуючи що сторона позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст.281 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Суд установив, що на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 (2/3 частини) та ОСОБА_3 (1/3 частини) належить квартира АДРЕСА_1. Дана обставина підтверджена інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.07.2017 № 93155245, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 24.06.2011, спадкова справа № 508 від 2004 та зареєстрована у реєстрі за № 3-627, довідкою ЛКП «Житловик-С» від 04.08.2017 № 3039, яка містить відомості про свідоцтво про право власності на квартиру НОМЕР_2 від 06.05.1997 /арк. спр. 3, 4, 29/.

У цій квартирі зареєстрованим є лише співвідповідач ОСОБА_3, що підтверджено довідкою ЛКП «Житловик-С» від 04.08.2017 № 3039.

Разом із тим, спірна квартира була об'єктам спору між тими самими сторонами щодо визнання права користування житловим приміщенням та вселення. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 06.11.2013 № 464/8273/13-ц позов задоволено повністю. На стадії примусового виконання відповідне рішення державним виконавцем Сихівського відділу ДВС ЛМУЮ відкрито виконавче провадження № 43599477 за виконавчим листом № 464/8273/13-ц, яке було закінчено 08.07.2014 у зв'язку із наданням можливості ОСОБА_3 можливості безперешкодно користуватись квартирою АДРЕСА_1, надано ключі та доступ до квартири чим фактично виконано виконавче провадження /арк. спр. 30, 33/.

Однак, незважаючи на вирішення подібного питання у судовому порядку, відповідачем після виконання рішення суд від 06.11.2013 надалі почали чинитися позивачу перешкоди у користуванні квартирою, у зв'язку із чим останній зобов'язаний звернутися за захистом свого порушеного права в суд.

Відтак, між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо захисту права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, що регулюється спеціальною нормою статті 391 Цивільного кодексу України

Відповідно до частини 1 статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Повертаючись до обставин справи, суд відмічає, що адвокат позивача 31 липня 2017 року звертався у Сихівський ВП ГУ НП у Львівській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення у якій просив внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про незаконне вчинення перешкод у користуванні спірною квартирою ОСОБА_3 по відношенню до свого брата ОСОБА_2 /арк. спр.5/

На відповідну заяву органом досудового розслідування було складено висновок 08 серпня 2017 року, у якому викладено наступні обставини. При спілкуванні із мешканцями будинку АДРЕСА_1, з'ясовано, що у спірній квартирі проживає ОСОБА_3, який має конфлікт із рідним братом ОСОБА_2 Перевірку було припинено, у зв'язку із тим, що правовідносин між сторонами носять цивільно-правовий характер /арк. спр. 34/.

Крім цього, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5, надав первинні показання про чинення перешкод позивачу у користуванні квартирою відповідачем ОСОБА_3 Дані показання суд оцінює, як окремий доказ так і в сукупності із іншими зібраними у справі доказами та вважає його допустимим доказом доведення повідомлених ним обставин вчинення зазначених перешкод.

Таким чином, суд бере до уваги встановлені обставини та приходить переконання, що встановлено перешкоди у користуванні квартирою, які мають неправомірний триваючий характер та існували на момент подання негаторного позову до суду, вчиненні саме відповідачем ОСОБА_3, який проживає у ній, адже жодних інших осіб, які б були зареєстровані або фактично проживали без місця реєстрації у спірній квартирі та могли чинити позивачу перешкоди, суд не встановив.

Разом із тим, суд приходить висновку, що позивач володіючи своїм майном на правових підстав не може ним фактично користуватися у передбачений законом спосіб, а тому суд вважає за можливе усунути перешкоди у реалізації його право користування - зобов'язавши відповідача не чинити перешкоди у користування спірною квартирою позивачу шляхом вселення у цю квартиру із наданням ключів від неї, що буде належним способом реалізації захисту його порушеного права.

Суд приймає аргументи позивача, які підтверджені доказами, що містяться у матеріалах справи, та такі відповідають вимогам закону.

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю.

Норми права, що закріплені у ст. ст. 316, 317, 321, 383, 369, 386 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР, на які посилається представник відповідача у позовній заяві чітко регламентують принцип непорушності права власності, який означає право особи не безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди.

Однак, оскільки право користування квартирою власника ОСОБА_2 було порушено, останній звернувся до суду за захистом такого права у спосіб, який закріплений у ст. 391 Цивільного кодексу України.

Таким чином, суд застосовує спеціальну норму права, що міститься у ст. 391 Цивільного кодексу України, адже саме вона регулює спірні правовідносини, які виникли між сторонами та на яку вірно, поряд із загальними нормами, посилався представник позивача у позовній заяві.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд прийшов наступного.

Ухвалою суд від 28.09.2017 позивачу відстрочено сплату судового збору за подання до суду позову до ухвалення судового рішення у справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позивачу було відстрочено сплату судового збору до судового рішення у справі, останнє ухвалено на його користь, а відтак з відповідача в користь держави необхідно стягнути 640,00 грн.

Керуючисьст. ст. 10, 11, 12, 13, 76-81, 259, 265, 273, 280-283, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

позов представника позивача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою - задовольнити повністю.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_2 у цю квартиру та наданням останньому ключів від неї.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в користь держави у розмірі 640,00 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання - АДРЕСА_2, РНОКППФО НОМЕР_1;

відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2, РНОКППФО НОМЕР_1.

Повне судове рішення складено 08 серпня 2018 року.

Суддя І. П. Рудаков