Ухвала

03 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 463/797/16-ц

провадження № 61-39970ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Львівської області від 04 червня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Львівська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визначити порядок роздільного користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 згідно варіанту № 4 (таблиця № 4) висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи № 002/17 від 22 березня 2017 року. Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідно до рішення Личаківського районного суду міста Львова від 29 квітня 2015 р він є власником 67/100 частки будинку АДРЕСА_1, право власності на який зареєстровано 23 червня 2015 року. Вказаний будинок є двоквартирним і власником квартири № 2 є відповідач, частка якої згідно цього ж рішення суду становить 33/100. Будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0842 га, яка перебуває у користуванні власників будинку згідно рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих № 1221 від 01 вересня 1953 року Наказом Департаменту житлового господарства та інфраструктури ЛМР № 1 від 11 січня 2008 року будинок знятий з балансу та за актом від 03 липня 2008 року переданий власникам будинку. Межі земельної ділянки з відповідачем узгоджено 29 серпня 2008 року. З часу реєстрації права власності на частку в будинку він намагається погодити документацію із землеустрою, що посвідчує його право на земельну ділянку, проте через незгоду відповідача він не в змозі оформити права на землю. З метою захисту своїх прав просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 02 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено між сторонами порядок роздільного користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 згідно варіанту № 4 (таблиця № 4) висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи № 002/17 від 22 березня 2017 року. Співвласнику 67/100 ідеальної частини будинку ОСОБА_1 виділено в користування дві земельні ділянки загальною площею 448,7 кв.м, а саме: земельну ділянку площею 393,4 кв.м з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від т. А в м: 21,06; 3,15; 2,80; 12,63; 3,20; 4,81; 4,16; 39,27; 5,78; 7.27; земельну ділянку площею 55,3 кв.м з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від т. Б в м: 6,34; 3,87; 5,54; 1,38; 1,30; 4,81; 10,29 - по стіні головного фасаду житлового будинку (синя штрихова таблиця № 4 додатку до висновку). Співвласнику 67/100 ідеальної частини будинку ОСОБА_1 надано в користування дві земельні ділянки в межах червоних ліній, а саме: площею 16,5 кв.м з розмірами по периметру в м: 6,45; 4,45 - вздовж вул. Самійленка; 1,78; 1,38; 5,54; 3,87; 1,34; площею 8,1 кв.м з розмірами по периметру в м: 4,14 - вздовж вул. Самійленка; 2,0; 4,16; 1,90 (синій колір таблиці № 4 додатку до висновку). Співвласнику 33/100 ідеальної частини будинку ОСОБА_3 виділено в користування дві земельні ділянки загальною площею 177,8 кв.м, а саме: першу земельну ділянку зі сторони дворового фасаду житлового будинку площею 161,06 кв.м. з геометричними розмірами за ходом годинникової стрілки від т. А в м, а саме: 6,75; 5,05; 15,65; 10,29 - по стіні дворового фасаду житлового будинку; 1,50; 3,15; 21,06; другу земельну ділянку площею 16,74 кв.м з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від т. С в м: 3,41; 4,81; 3,20; 5,10; (зелена штрихова таблиця № 4 додатку до висновку). Співвласнику 33/100 ідеальної частини будинку ОСОБА_3 надано в користування одну земельну ділянку в межах червоних ліній площею 6,4 кв.м з розмірами по периметру від т. С в м: 1,80; 3,50 - вздовж вул. Самійленка; 1,90; 3,41 (зелений колір таблиці № 4 додатку до висновку). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 551,20 грн судового збору.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 04 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення Личаківського районного суду міста Львова від 02 листопада 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення. яким у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 607,21 грн.

03 липня 2018 року представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 подав засобами поштового зв'язку касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Львівської області від 04 червня 2018 року у вищевказаній справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору в даній справі є встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Судове рішення апеляційної інстанції ухвалено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Апеляційного суду Львівської області від 04 червня 2018 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для її розгляду судом касаційної інстанції, оскільки такий розгляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Львівської області від 04 червня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Львівська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук