Постанова

Іменем України

25 липня 2018 року

м. Київ

справа № 309/4555/14-ц

провадження № 61-14667св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

СтупакО. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Банк Форум»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 06 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Кеміня М. П., Готри Т. Ю., Ігнатюка Б. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначило, що 12 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» (далі - АКБ «Форум), правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_3 укладений кредитний договір на суму 50 000,00 доларів США, що за курсом Національного банку України становить 252 500,00 грн, зі сплатою 13 % річних за користування кредитними коштами, строком до 10 жовтня 2017 року.

11 листопада 2011 року між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_3 укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору від 12 жовтня 2007 року № 0341/07/26-Z, відповідно до умов якого сторони домовилися провести реструктуризацію кредитної заборгованості позичальника та змінити валюту зобов'язання за кредитним договором із долара на гривню за курсом міжбанківського валютного ринку України, шляхом проведення конвертації залишку основної заборгованості в сумі 43 807,22 доларів США за курсом 8,035 грн за 1 долар США, що становитиме 351 991,01 грн.

Пункти 1.1, 1.2, 1.3 кредитного договору викладені у наступних редакціях: банк надає позичальнику кредит на споживчі цілі у сумі 351 991,01 грн; кредитні кошти надаються строком до 08 жовтня 2021 року; за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 14,00 % річних. Також пункт 2.1 кредитного договору викладено у наступній редакції: забезпеченням повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування та можливої неустойки (штраф, пеня) є: іпотечний договір від 12 жовтня 2007 року, предмет іпотеки: нежитлова будівля (швейний цех), загальною площею 372,40 кв. м та нежитлова будівля (котельня), загальною площею 66,00 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Крім того, пункти 2.3, 2.6, 2.7 кредитного договору викладені у новій редакції.

Умови кредитного договору до додаткової угоди до нього банком виконані, відповідачу наданий кредит у визначеній сумі, проте останній не виконує належним чином умов кредитного договору, не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту визначеними у додатку до кредитного договору щомісячними платежами, у результаті чого станом на 04 листопада 2014 року утворилася заборгованість за зазначеним кредитним договором в сумі 301 649,77 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму боргу за кредитним договором.

Заочним рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 21 травня 2015 року позов ПАТ «Банк Форум» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором від 12 жовтня 2007 року у сумі 301 649,77 грн, яка складається з: 273 314,11 грн - поточної заборгованості за тілом кредиту, 19 510,02 грн - простроченої заборгованості за нарахованими процентам, 3 564,32 грн - поточної суми заборгованості за нарахованими процентами, а також 5 261,32 грн пені.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із неналежного виконання боржником взятих на себе за кредитним договором зобов'язань.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 06 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Банк Форум» відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що станом на листопад 2014 року заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором відсутня.

У грудні 2016 року представник ПАТ «Банк Форум» подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 06 грудня 2016 року, в якій просив скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Зокрема в касаційній скарзі вказував на те, що на час звернення банку до суду із відповідним позовом простроченої заборгованості за тілом кредиту у відповідача не було, однак банк не міг направити надлишково сплачену позичальником суму за тілом кредиту в рахунок сплати майбутніх відсотків за користування кредитними коштами.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 січня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

У лютому 2017 року ОСОБА_3 подав заперечення на касаційну скаргу, в яких просив останню відхилити та залишити без змін рішення апеляційного суду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2017 року зазначену справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 12 жовтня 2007 року між АКБ «Форум, правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_3 укладений кредитний договір на суму 50 000,00 доларів США, що за курсом Національного банку України становить 252 500,00 грн, зі сплатою 13 % річних за користування кредитними коштами, строком до 10 жовтня 2017 року.

11 листопада 2011 року між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_3 укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору від 12 жовтня 2007 року № 0341/07/26-Z, відповідно до умов якого сторони домовилися провести реструктуризацію кредитної заборгованості позичальника та змінити валюту зобов'язання за кредитним договором з долара на гривню за курсом міжбанківського валютного ринку України, шляхом проведення конвертації залишку основної заборгованості в сумі 43 807,22 доларів США за курсом 8,035 грн за 1 долар США, що становитиме 351 991,01 грн.

Пункти 1.1, 1.2, 1.3 кредитного договору викладені у наступних редакціях: банк надає позичальнику кредит на споживчі цілі у сумі 351 991,01 грн; кредитні кошти надаються строком до 08 жовтня 2021 року; за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 14,00 % річних. Також пункт 2.1 кредитного договору викладено у наступній редакції: забезпеченням повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування та можливої неустойки (штраф, пеня) є: іпотечний договір від 12 жовтня 2007 року, предмет іпотеки: нежитлова будівля (швейний цех), загальною площею 372,40 кв. м та нежитлова будівля (котельня), загальною площею 66,00 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Крім того, пункти 2.3, 2.6, 2.7 кредитного договору викладені у новій редакції.

Під час розгляду справи в апеляційному суді представник позивача надав уточнюючий та розгорнутий розрахунок заборгованості за кредитним договором, в якому зазначені всі проплати здійснені ОСОБА_3 на погашення цієї заборгованості.

Так, зокрема, згідно із квитанцією від 24 квітня 2014 року № 143601 ОСОБА_3 сплатив 40 600,00 грн, із цієї суми 3 616,70 грн спрямовано на погашення заборгованості за тілом кредиту, а 3 690,25 грн - на погашення простроченої на той час суми відсотків. Інша частина суми у розмірі 32 693,05 грн спрямована на погашення тіла кредиту.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами.

Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Розмір та умови надання та повернення грошових коштів, а також сплати процентів, у тому числі черговість погашення заборгованості, визначаються за домовленістю сторін у кредитному договорі, що відповідає принципу свободи договору.

Пунктом 2. 3 додаткового договору № 1 до кредитного договору від 12 жовтня 2007 року визначено, що позичальник здійснює повернення основної заборгованості за кредитом частинами, протягом кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше, ніж сума, зазначена у додатку № 1 до договору, на відкритий йому рахунок для погашення кредиту та процентів № НОМЕР_1 у відділенні № 3603 ПАТ «Банк Форум».

Відповідно до пункту 2.4 договору якщо позичальник у поточному місяці сплатив суму більшу, ніж та, яка зазначена в пункті 2. 3 цього договору, то у наступних періодах позичальник має право здійснити повернення часини кредиту менше на суму, яка була передплачена у попередніх періодах.

Додатком № 1 до додаткового договору від 11 листопада 2011 року передбачений графік погашення кредиту, в якому міститься лише три графи: порядковий номер, дата здійснення платежу та сума платежу, тобто не конкретизовано, яка сума коштів йде на погашення тіла кредиту, а яка на погашення відсотків. Тобто підписуючи зазначений додаток, яким передбачений графік та суми щомісячного погашення кредиту, позичальник мав всі підстави вважати, що сплачена ним сума щомісячного платежу у більшому розмірі буде зарахована відповідно до пункту 2.4 договору в рахунок наступних щомісячних платежів згідно з графіком.

Зміст додатку № 1 до кредитного договору не містить окремих графіків щодо погашення тіла кредиту та щодо погашення відсотків за кредитом, тому зарахування позивачем надмірно сплачених відповідачем сум лише в погашення тіла кредиту та нарахування заборгованості по сплаті відсотків - не відповідає умовам укладеного між сторонами договору.

При цьому наданий позивачем розрахунок заборгованості не може свідчити про наявність у відповідача станом на квітень 2014 року заборгованості зі сплати відсотків, оскільки такий розрахунок не відповідає графіку платежів, передбаченому додатком № 1 до договору.

Пунктом 3.3.2 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з пунктом 2.3 цього договору. Не пізніше визначеного пунктом 1.2 цього договору строку повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати проценти за користування кредитними коштами.

Пункт 3.2.2 кредитного договору встановлює право кредитора вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором.

Із урахуванням викладеного, відповідач скористався своїм правом передбаченим пунктом 2.4 кредитного договору та 24 квітня 2014 року в рахунок погашення кредиту сплатив 40 600,00 грн, тобто суму у більшому розмірі, ніж це передбачено графіком платежів.

Відповідно до статті 57, частини першої статті 58 ЦПК України 2004 року доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 131, 132, 137, 177, 179, 185, 194, 212 - 215 ЦПК України 2004 року, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Відповідно до вимог статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, апеляційний суд правильно виходив із того, що на момент звернення до суду із зазначеним позовом у відповідача відсутня прострочена заборгованість за зазначеним кредитним договором, оскільки він у квітні 2014 року сплатив 40 000,00 грн і ця сума покриває усі майбутні платежі згідно з графіком до кінця 2014 року.

Доводи касаційної скарги про те, що банк не міг направити надлишково сплачену позичальником суму за тілом кредиту в рахунок сплати майбутніх відсотків за користування кредитними коштами, а тому направив на погашення тіла кредиту, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені дії банку не узгоджуються з умовами кредитного договору та додатками і додатковою угодою до нього.

Інші доводи касаційної скарги по своїй суті зводяться до переоцінки доказів, що не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 06 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І.Усик