Постанова

Іменем України

25 липня 2018 року

м. Київ

справа № 523/14765/15-ц

провадження № 61-20806св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна»,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Постман», ОСОБА_2,

представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2, яка подана представником ОСОБА_3, на рішення Апеляційного суду Одеської області, у складі колегії суддів: Вадовської Л. М., Колеснікова Г. Я., Плавич Н. Д., від 19 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (далі - ТОВ «Порше Лізинг Україна») звернулось до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Постман» (далі - ТОВ «Постман»), ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу, відшкодування збитків.

Позовна заява мотивована тим, що03 грудня 2013 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «Постман» було укладено договір про фінансовий лізинг №00009153, додатком до договору є загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу, на виконання якого ТОВ «Порше Лізинг Україна», як лізингодавець, 16 грудня 2013 року передав ТОВ «Постман», як лізингоодержувачу, на умовах лізингу у користування на строк 60 місяців об'єкт лізингу - належний лізингодавцю на праві власності транспортний засіб типу «VW CaddyGP Kasten 1.2/TSI», 2013 року випуску, шасі № НОМЕР_2, двигун № НОМЕР_1, а ТОВ «Постман» зобов'язалось щомісячно сплачувати лізингові платежі у відповідності до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плану відшкодування). Виконання зобов'язань лізингоодержувача забезпечено порукою фізичної особи ОСОБА_2, який як поручитель підписав договір про фінансовий лізинг № 00009153 від 16 грудня 2013 року. Додатковою угодою № 1/1 від 12 січня 2015 року до договору про фінансовий лізинг № 00009153 від 16 грудня 2013 року, укладеною між ТОВ «Порше Лізинг Україна», ТОВ «Постман», ОСОБА_2, змінено строк дії договору лізингу до 84 місяців, змінено розмір лізингових платежів та погоджено і підписано новий графік покриття витрат та виплати лізингових платежів.

Посилаючись на порушення з боку ТОВ «Постман» умов договору, ТОВ «Порше Лізинг Україна» просило суд стягнути солідарно із ТОВ «Постман» та ОСОБА_2 заборгованість зі сплати лізингових платежів за лютий 2015 року у розмірі 6 027, 68 грн, пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у розмірі 293, 54 грн, 3% річних від простроченої суми у розмірі 88, 00 грн, інфляційні втрати за час прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 1 784, 19 грн, проценти за користування коштами у розмірі 873, 69 грн, обумовлені розірванням договору збитки у розмірі 86 472, 28 грн, витрати на оплату послуг стоянки у розмірі 1 600, 00 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 3 960, 00 грн, витрати на сплату судового збору у розмірі 1 010, 99 грн.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси, у складі судді Бабакова В. П., від 07 грудня 2015 року задоволено позовні вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна». Стягнуто у солідарному порядку із ТОВ «Постман» та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» заборгованість за договором фінансового лізингу № 00009153 від 03 грудня 2013 року у розмірі 101 099, 38 грн, з них: 6 027, 68 грн - заборгованість зі сплати лізингових платежів, 293, 54 грн - пеня, 88, 00 грн - 3% річних, 1 784, 19 грн - інфляційні втрати, 873, 69 грн - проценти за користування чужими коштами, 3 960, 00 грн - вартість юридичних послуг, 86 472, 28 грн - збитків згідно пункту 12.9 договору, 1 600, 00 грн - відшкодування послуг стоянки. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ТОВ «Постман» не виконувало належним чином взяті за договором фінансового лізингу № 00009153 від 03 грудня 2013 року зобов'язання, що призвело до утворення заборгованості. Враховуючи те, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, останнє має нести цивільно-правову відповідальність, а поручитель повинен нести цивільно-правову відповідальність за порушення лізингоодержувачем взятих на себе зобов'язань.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01 липня 2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

19 січня 2017 року рішенням Апеляційного суду Одеської області рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2015 року скасовано у частині вирішення позовних вимог ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ТОВ «Постман» про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу, відшкодування збитків, а провадження у справі у цій частині закрито. Змінено рішення суду першої інстанції у частині позовних вимог ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу, відшкодування збитків. Позовні вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу, відшкодування збитків задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» за договором про фінансовий лізинг № 00009153 від 03 грудня 2013 року заборгованість по лізинговому платежу за лютий 2015 року у розмірі 6 027, 68 грн, пеню у розмірі 293, 54 грн, 3% річних від простроченої суми у розмірі 88, 00 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 784, 19 грн, проценти за користування коштами у розмірі 873, 69 грн, збитки у розмірі 86 472, 28 грн, витрати на оплату послуг стоянки у розмірі 1 600, 00 грн, а всього: 97 139, 38 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» витрати на правову допомогу у розмірі 1 980, 00 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 971, 39 грн.

Змінюючи рішення суду першої інстанції й частково задовольняючи позов ТОВ «Порше Лізинг Україна», апеляційний суд дійшов висновку про те, що лізингоодержувач та поручитель належним чином взяті на себе зобов'язання за договором про фінансовий лізинг не виконали, у зв'язку з чим позивач направив їм повідомлення-вимогу про повернення об'єкта лізингу та розірвання спірного договору, унаслідок чого договір про фінансовий лізинг було розірвано, а об'єкт лізингу повернуто лізингодавцю. Спір між юридичними особами підлягає вирішенню у порядку господарського судочинства.

ТОВ «Порше Лізинг Україна» судові рішення у касаційному порядку не оскаржило.

У лютому 2017 року представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подано касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Одеської області від 19 січня 2017 року.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати рішення Апеляційного суду Одеської області від 19 січня 2017 року у частині задоволених позовних вимог ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ухвалити у цій частині нове рішення, яким відмовити ТОВ «Порше Лізинг Україна» у задоволенні заявлених позовних вимог, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що апеляційний суд повно і всебічно не з'ясував обставини справи та дійшов необґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ТОВ «Порше Лізинг Україна». Апеляційним судом не враховано, що позивачем не повідомлено його про наявність заборгованості за договором фінансового лізингу, а також не враховано, що договір про фінансовий лізинг припинив своє дію у зв'язку із його розірванням за ініціативою лізингодавця, а порука припинилась у зв'язку із закінченням шестимісячного строку з моменту прострочення платежу. Розмір збитків позивачем не доведений.

07 березня 2017 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Заперечень (відзиву) на касаційну скаргу не надходило.

09 листопада 2017 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу за позовом ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ТОВ «Постман», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу, відшкодування збитків призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до пункту 4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

24 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

10 травня 2018 року справу розподілено судді-доповідачу.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судами встановлено, що 03 грудня 2013 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «Постман» укладено договір про фінансовий лізинг № 00009153, що разом з додатком до договору - загальними комерційними умови внутрішнього фінансового лізингу - становить контракт (далі - контракт), на виконання якого ТОВ «Порше Лізинг Україна», як лізингодавець, 16 грудня 2013 року передало ТОВ «Постман», як лізингоодержувачу, на умовах лізингу у користування на строк 60 місяців об'єкт лізингу - належний лізингодавцю на праві власності транспортний засіб типу «VW CaddyGP Kasten 1.2/TSI», 2013 року випуску, шасі № НОМЕР_2, двигун НОМЕР_3, а ТОВ «Постман» зобов'язалось щомісячно сплачувати лізингові платежі у відповідності до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плану відшкодування). Виконання зобов'язань лізингоодержувача забезпечено порукою фізичної особи ОСОБА_2, який як поручитель підписав договір про фінансовий лізинг № 00009153 від 03 грудня 2013 року. Додатковою угодою № 1/1 від 12 січня 2015 року до договору про фінансовий лізинг № 00009153 від 03 грудня 2013 року, укладеною між лізингодавцем ТОВ «Порше Лізинг Україна», лізингоодержувачем ТОВ «Постман», поручителем ОСОБА_2, змінено строк дії лізингу до 84 місяців, розмір лізингових платежів та погоджено і підписано новий графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (а.с.12-36).

Об'єкт лізингу, транспортний засіб типу «VW CaddyGP Kasten 1.2/TSI», 2013 року випуску, шасі № НОМЕР_2, двигун № НОМЕР_1, належить ТОВ «Порше Лізинг Україна» на праві власності, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 (а.с.38).

Об'єкт лізингу, транспортний засіб типу «VW CaddyGP Kasten 1.2/TSI», 2013 року випуску, шасі № НОМЕР_2, двигун № НОМЕР_1, передано ТОВ «Порше Лізинг Україна» ТОВ «Постман» 16 грудня 2013 року, що підтверджено актом прийому-передачі від 16 грудня 2013 року до договору (а.с.36).

Відповідно до пункту 6.1 контракту ТОВ «Постман» зобов'язалось щомісячно сплачувати ТОВ «Порше Лізинг Україна» у відповідності до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плану відшкодування) лізингові платежі, що включали в себе: суму, яка відшкодовує частину вартості об'єкта лізингу, проценти, комісії, покриття витрат, пов'язаних з оплатою послуг на відшкодування, що підлягають виплаті у строки та на умовах, передбачених цим контрактом (включаючи, окрім іншого, витрати на ремонт об'єкта лізингу, реєстраційні платежі та інші витрати, передбачені або прямо пов'язані з контрактом).

ТОВ «Постман» у період з 03 грудня 2013 року по 02 лютого 2015 року виконало зобов'язання щодо сплати 14-ти лізингових платежів, однак з порушенням умов контракту у частині своєчасності сплати лізингових платежів. У порядку досудового врегулювання спору ТОВ «Порше Лізинг Україна» направляв ТОВ «Постман» нагадування щодо необхідності погашення заборгованості по платежам за договором (а.с.39).

Відповідно до пункту 12.13 умов внутрішнього фінансового лізингу, контакт припиняє свою дію на 10-й робочий день з дня надіслання письмового повідомлення стороною на адресу іншої сторони.

ТОВ «Порше Лізинг Україна» надіслано ТОВ «Постман» повідомлення-вимогу від 16 квітня 2015 року про розірвання договору та повернення об'єкту лізингу (а.с. 40).

Станом на 12 серпня 2015 року заборгованість зі сплати лізингових платежів ТОВ «Постман» становила 6 027, 68 грн (заборгованість за лютий 2015 року). Кінцевий строк оплати платежів за договором про фінансовий лізинг настав 15 лютого 2015 року.

Відповідно до пункту 8.2.1 контракту у випадку прострочення сплати платежу до лізингоодержувача застосовується пеня у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу.

Пеня за період з 16 лютого 2015 року по 24 червня 2015 року на суму заборгованості зі сплати лізингового платежу за лютий 2015 року розрахована у сумі 293, 54 грн.

3% річних від простроченої за період з 16 лютого 2015 року по 24 червня 2015 року розраховані від суми заборгованості зі сплати лізингового платежу за лютий 2015 року і становлять 88, 00 грн.

Інфляційні втрати за час прострочення розраховані позивачем за період з 16 лютого 2015 року по 24 червня 2015 року на суму заборгованості зі сплати лізингового платежу за лютий 2015 року і становлять 1 784, 19 грн.

Проценти за користування коштами розраховані позивачем за період з 16 лютого 2015 року по 24 червня 2015 року через утримання лізингового платежу за лютий 2015 року і становлять 873, 69 грн.

Відповідно до пункту 12.9 контракту у разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання контракту відповідно до пункту 12 контракту, а також у разі вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» повернення об'єкту лізингу відповідно до інших положень контракту, у 10-ти денний строк лізингоодержувач зобов'язаний сплатити різницю між вартістю об'єкту лізингу (тобто сумою грошових коштів, що було фактично отримано ТОВ «Порше Лізинг Україна» у результаті продажу об'єкту лізингу, та лізинговими платежами що залишилися несплаченими відповідно до графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів (плану відшкодування), а також іншими платежами, що залишилися несплаченими лізингоодержувачем відповідно до контракту. Сторони погодили, що вказана різниця є упущеною вигодою ТОВ «Порше Лізинг Україна» та має бути відшкодована лізингодавцю лізингоодержувачем відповідно до умов контракту та чинного законодавства.

13 березня 2015 року ТОВ «Постман» об'єкт лізингу повернуто ТОВ «Порше Лізинг Україна», що підтверджено актом прийому-передачі (а.с.37).

22 червня 2015 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «Авто-Стар Черкаси» укладено договір купівлі-продажу бувшого у використанні автомобіля «VW CaddyGP Kasten 1.2/TSI», вартість об'єкту в якому визначена у 243 308, 82 грн (а.с.65-66).

Дохід від реалізації об'єкту у розмір 243 308, 82 грн є ринковою вартістю об'єкту лізингу, відповідно, компенсація витрат згідно пункту 12.9 контракту становить 86 472, 29 грн, згідно рахунку-фактури від 25 червня 2015 року № 00283383 (а.с.46).

Відповідно до пункту 12.10 контракту у будь-якому випадку дострокового закінчення строку лізингу/розірвання контракту ТОВ «Порше Лізинг Україна» прямо зберігає за собою право вимагати додаткових компенсацій, особливо щодо таких фактичних витрат, як страхові франшизи, витрати та збут (перепродажна підготовка, оцінка об'єкту лізингу, доставка об'єкту лізингу з метою подальшого продажу, передачу у користування тощо), штрафи, витрати на правову допомогу.

Згідно договору відповідального зберігання від 01 вересня 2014 року, укладеного між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «Автосоюз», за зберігання об'єкту лізингу у період з 13 березня 2015 року по 22 червня 2015 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» оплачено рахунок-фактуру від 05 травня 2015 року № 00272465 в сумі 400, 00 грн, рахунок-фактуру від 29 травня 2015 року № 00277553 у сумі 400, 00 грн, рахунок-фактуру від 15 червня 2015 року № 00281617 у сумі 400, 00 грн, рахунок-фактуру від 03 липня 2015 року № 00286962 у сумі 400, 00 грн, а всього за зберігання об'єкту лізингу сплачено 1600, 00 грн (а.с.42-62).

Між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «Магнуссон» укладено договір про надання юридичних послуг від 20 квітня 2015 року. Згідно пункту 1.1 додатку № 7 від 10 липня 2015 року до вказаного договору виконавець послуг зобов'язався надати послуги з підготовки процесуальних документів та представництва інтересів ТОВ «Порше Лізинг Україна» в суді першої інстанції у справі за позовом до ТОВ «Постман» про стягнення заборгованості за порушення договорів про фінансовий лізинг. Вартість юридичних послуг згідно пункту 2.1 додатку №7 до договору про надання юридичних послуг становить 3 960, 00 грн (а.с.63-64). Суд апеляційної інстанції стягнув з відповідача частково понесені позивачем у цій частині судові витрати у сумі 1 980,00 грн, розмір яких є розумним та пропорційним заявленим позовним вимогам.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Змінюючи рішення суду першої інстанції й частково задовольняючи позов ТОВ «Порше Лізинг Україна», апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про те, що лізингоодержувач та відповідач як поручитель належним чином взяті на себе зобов'язання за договором про фінансовий лізинг не виконали, у зв'язку з чим 16 квітня 2015 року позивач направив лізингоодержувачу повідомлення-вимогу про повернення об'єкта лізингу та розірвання спірного договору, унаслідок чого договір про фінансовий лізинг було розірвано, а об'єкт лізингу повернуто лізингодавцю.

Апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що відповідач виступив поручителем ТОВ «Постман», тобто наявні підстави для його цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 12.9 договору про фінансовий лізинг, а саме стягнення з нього збитків у розмірі, який погоджений сторонами у тексті самого договору.

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для припинення у цій частині поруки на підставі положень частини четвертої статті 559 ЦК України. Повідомлення-вимогу про розірвання договору та повернення об'єкту лізингу направлено лізиногодавцем 16 квітня 2015 року, договір про фінансовий лізинг припинив свою дію 30 квітня 2015 року, а з позовом до поручителя про стягнення збитків позивач звернувся у встановлений законом шестимісячний строк - 31 серпня 2015 року.

Відшкодування послуг стоянки відповідає умовам укладеного між сторонами договору про фінансовий лізинг, і вимоги у цій частині також заявлені позивачем вчасно.

В той же час, оскільки порушення строку сплати щомісячного лізингового платежу мало місце 15 лютого 2015 року, штрафні і компенсаційні нарахування ТОВ «Порше Лізинг Україна» почало здійснювати з 16 лютого 2015 року, шестимісячний строк звернення із позовом до поручителя з вимогами про стягнення заборгованості зі сплати лізингового платежу за лютий 2015 року, а також нарахованих на цю суми пені, 3 % річних, інфляційних втрат, процентів за користування чужими коштами закінчився 15 серпня 2015 року.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, чи встановлено договором строк її дії, сплив цього строку - припиняє суб'єктивне право кредитора.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

У разі неналежного виконання боржником зобов'язань за договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Правильність вказаного вище висновку підтверджено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12, провадження № 14-145цс18 та від 20 червня 2018 року у справі № 758/6863/14-ц, провадження № 14-224цс18.

Враховуючи, що позовні вимоги до поручителя за договором про фінансовий лізинг № 00009153 від 03 грудня 2013 року щодо стягнення заборгованості по лізинговому платежу за лютий 2015 року у розмірі 6 027, 68 грн, пені у розмірі 293, 54 грн, 3% річних від простроченої суми у розмірі 88, 00 грн, інфляційних втрат у розмірі 1 784, 19 грн, процентів за користування коштами у розмірі 873, 69 грн заявлені з порушенням шестимісячного строку, позовні вимоги у цій частині до задоволення не підлягають.

В той же час інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Посилання касаційної скарги на невірне стягнення судових витрат (на правову допомогу і судовий збір) безпідставні. Апеляційним судом вірно застосовані відповідні норми ЦПК України.

Згідно зі статтею 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи те, що апеляційний суд неправильно застосував вимоги статті 559 ЦК України при вирішенні спору, рішення апеляційного суду підлягає зміні.

Керуючись статтями 402, 409, 412, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2, яка подана представником ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Одеської області від 19 січня 2017 року у частині вирішення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2 змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» за договором про фінансовий лізинг № 00009153 від 03 грудня 2013 року збитки у розмірі 86 472, 28 грн, витрати на оплату послуг стоянки у розмірі 1 600, 00 грн, а всього: 88 072,28 грн (вісімдесят вісім тисяч сімдесят дві гривні двадцять вісім копійок).

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення за договором про фінансовий лізинг № 00009153 від 03 грудня 2013 року заборгованості по лізинговому платежу за лютий 2015 року у розмірі 6 027, 68 грн, пені у розмірі 293, 54 грн, 3% річних від простроченої суми у розмірі 88, 00 грн, інфляційних втрат у розмірі 1 784, 19 грн, процентів за користування коштами у розмірі 873, 69 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» витрати на правову допомогу у розмірі 1 980, 00 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 971, 39 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД. Д. Луспеник

СуддіО. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта