Справа № 681/712/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року. м.Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Горгулько Н.А.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

єдиний унікальний номер справи: 681/712/18;

номер провадження 2/681/522/2018;

сторони та інші учасники справи:

-позивач ОСОБА_2,

-відповідач ОСОБА_3,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В травні 2018 р. позивач ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 18 червня 2008 року було розірвано шлюб між нею та відповідачем від якого у них народилась дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач, відповідно до рішення суду від 26 серпня 2010 року сплачує аліменти у розмірі 50 грн. щомісяця і не завжди вчасно. Іншої допомоги на утримання дочки та її забезпечення не надає.

Крім того, в позовній заяві вказує, що відповідач працює неофіційно та має значний дохід.

Просить суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 1500 грн. щомісяця до досягнення нею повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У своєму відзиві відповідач ОСОБА_3 частково визнав позовні вимоги позивача та вказав, що аліменти на утримання доньки він сплачує вчасно, ніякої заборгованості не було. Крім тієї суми, що визначена рішенням суду, він постійно надавав і надає іншу допомогу, купує для доньки одяг та інше, допомагає коштами. Він не працює, перебивається тимчасовими заробітками, має мізерні доходи. Він не має змоги сплачувати аліменти в сумі 1500 грн. щомісяця і вказує, що може платити з допомогою свого батька максимальну суму аліментів 900 грн. щомісяця, 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, розгляд справи проводиться у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 08 червня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

20 червня 2018 року до суду відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву.

31 липня 2018 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення у справі.

3. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення частково.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до даних свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.2) серії 1-БВ №034714 18 червня 2008 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_2.

Згідно з даними свідоцтва про народження (а.с.3) серії 1-БВ №049489 ОСОБА_6 народилась 28 лютого 2007 року. Батьками в її свідоцтві зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Відповідно до даних довідки депутата Полонської міської ради ОСОБА_7 від 21.05.2018 року, ОСОБА_2 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за свідченням сусідів мати доглядає дочку ОСОБА_6, 2007 року народжзення.

Рішенням Полонського районного суду від 26 серпня 2010 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 акліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

4. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

У своїй позовній заяві позивач вказує на те, що відповідач працює неофіційно та має значний дохід, однак будь-яких доказів на підтвердження таких слів позивачем не надано. Не здобуто таких і в ході судового розгляду.

Тому показання позивача що до отримання відповідачем значного доходу, суд до уваги не бере.

Відповідач у своєму відзиві вказує, що аліменти він сплачує вчасно, заборгованість відсутня, крім аліментів надає іншу допомогу, купує речі та ін. для дочки, допомагає коштами, однак так і як позивач будь-яких доказів на підтвердження своїх слів не надав, тому ці показання суд до уваги не бере також.

Крім того відповідачем на підтвердження того, що він в даний час не працює надано копію трудової книжки. Однак така копія трудової книжки свідчить лише про те, що в період з 02.08.2006 року по 01.09.2009 року відповідач працював помічником машиніста екскаватора у гірничому цеху ВАТ Полонський гірничий комбінат, проте ця копія трудової книжки ніяким чином не може засвідчити того, що відповідач в даний час ніде не працює..

5. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд.

Доводи позивача що до можливості стягнення з відповідача аліментів на утримання їх спільної дитини у більшому розмірі знаходять своє підтвердження та підлягають стягненню з відповідача.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

У ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України (в редакції, що діє з 08 липня 2017 року) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року (далі Постанова) роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей; непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

До ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України внесено зміни і крім перерахованих у вищезазначеній Постанові обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, з 08 липня 2017 року мають враховуватись також наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.

Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (в редакції, що діє з 08 липня 2017 року) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 23 Постанови розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не може вважатися незмінним.

У ст. 192 Сімейного кодексу України лише вказується на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом об'єктивно встановлено, що після винесення рішення суду про стягнення аліментів у зв'язку із збільшенням вікових потреб дитини, зростанням цін, витрати, які несе позивач на утримання дитини значно перевищують розмір сплачуваних відповідачем аліментів, в зв'язку з чим матеріальне становище отримувача аліментів погіршується.

Наведене є підставою для застосування положень ч. 1 ст. 192 СК України.

Можливість змінити розмір аліментів в сторону їх збільшення, яка в даному випадку, обумовлена також мінливістю життєвих обставин, зазначених в ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Розмір аліментів та спосіб його визначення не є величинами сталими.

З урахуванням встановлених судом обставин та наведених правових норм, суд вважає можливим збільшити розмір стягуваних аліментів.

При цьому, визначаючи розмір стягуваних з відповідача аліментів, суд зважає на його стан здоровя, а саме те, що він є працездатним, а також зміну мінімальних життєвих стандартів з часу ухвалення рішення та враховуючи те, що визначений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 році» прожитковий мінімум на дитину з 6 до 18 років з 01.01.2018 року становить 1860 грн., вважає за необхідне визначити такий у розмірі 1200 грн.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 180, 182, 184 СК України, ст..ст. 4, 12, 81, 141, 263-265, 279, 430 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково. Збільшити розмір стягуваних аліментів.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 1200 грн. щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави на спеціальний фонд Державного бюджету України 704 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду через Полонський районний суд протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Позивач: ОСОБА_2, адреса проживання: 30500, м.Полонне, вул..Беркути, 80 Хмельницької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, адреса проживання: 30500, м.Полонне, вул..Кожедуба, 72 Хмельницької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2.

Суддя Н.А.Горгулько