Справа № 567/344/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2018 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Венгерчук А.О.

секретар - Стаднікова А.Г.

за участі :

представника позивача адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до Острозького районного суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач без поважних причин не проживає по місцю реєстрації за адресою с. Бродівське, вул. Будьонного,6 Острозького району Рівненської області з червня 2004 року. Вказав, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок в с. Бродівське, вул. Будьонного,6, Острозького району Рівненської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.12.2017 року. Вказує, що в зазначеному будинку є зареєстрованим відповідач, який є його племінником. Відповідач проживав в будинку до червня 2004 року, в подальшому він добровільно виїхав з будинку, забрав усі свої речі та більше не повертався. На даний час він фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі своєю сімєю.

Вказав, що з червня 2004 року ОСОБА_3 жодного разу по місцю своєї реєстрації не з'являвся, його особистих речей в будинку немає, ніхто з сусідів жодного разу його не бачив. Зазначає, що добровільного знятися з реєстраційного обліку, відповідач відмовився , що змусило його звернутись в суд з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. На даний час в належному йому будинку проживає його дочка ОСОБА_4 разом зі своєю малолітньою дитиною, і він має намір подарувати цей будинок саме їй. Реєстрація відповідача у будинку порушує його право користування ним та позбавляє його можливості розпоряджатись своєю власністю. З 2004 року ніяких відносин він з відповідачем не підтримує, відповідач не приходить у даний будинок, у зв'язку з чим вважає, що він втратив право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, який розташований в с. Бродівське, вул. Будьонного,6, Острозького району, Рівненської області, який належить йому на праві приватної власності.

12.04.2018 року ухвалою суду було відкрите спрощене провадження, справа призначена до судового розгляду.

В судовому засідання представник позивача адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги свого довірителя підтримала в повному обсязі та пояснила, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: с. Бродівське, вул. Будьонного,6, Острозького району Рівненської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.12.2017 року. В даному будинку зареєстрований ОСОБА_3, який є його племінником. Відповідач проживав в будинку до червня 2004 року, в подальшому він добровільно виїхав, забрав усі свої речі та більше не повертався. На даний час він фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі своєю сімєю. З червня 2004 року ОСОБА_3 жодного разу по місцю своєї реєстрації не з'являвся, його особистих речей в будинку немає, ніхто з сусідів жодного разу його не бачив. На усні пропозиції в телефонному режимі знятись з реєстраційного обліку відповідач не зреагував, що змусило позивача звернутись в суд з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. На даний час в належному її довірителю ОСОБА_2 будинку проживає його дочка ОСОБА_4 разом зі своєю малолітньою дитиною, і він має намір подарувати цей будинок їй. Участі в утриманні будинку та оплаті комунальних послуг він не приймає. Реєстрація відповідача у будинку позбавляє позивача можливості в повній мірі розпоряджатись своєю власністю та впливає на отримання субсидії щодо відшкодування оплати за комунальні послуги.

Також вказала на те, що відповідно до статті 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє права користування займаним житловим приміщенням, а в разі відсутності угоди між власником будинку і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням, застосовуються правила ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку, що належить громадянинові. Зазначене вказує, що така особа фактично набуває статусу наймача житлового приміщення. Договір найму житлового приміщення між ОСОБА_2 та відповідачем не укладався. В той же час, ч. 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним та власником житла чи законом.

Зазначила, що ОСОБА_3 більше 10 років без поважних причин не проживає в будинку за вказаною адресою, договору на користування житлом з позивачем, як власником будинку, він не укладав, тому у відповідності до ст. 156, 162 ЖК України, за відповідачем житлове приміщення не зберігається, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, зокрема через оголошення на сайті Острозького районного суду веб-портал судова влади України - http://ost.rv.court.gov.ua/sud1713/, заперечень щодо позову до суду не подав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за клопотання представника позивача, суд прийшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши представника позивача адвоката ОСОБА_1, свідків, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач по справі ОСОБА_2 є його сусідом. Він тривалий період часу знає позивача та спілкується з ним та його сімєю. Вказав, що відповідач по справі ОСОБА_3 вже понад 10 років в село не приїздив, ніяких робіт повязаних з господарством не проводив, він його не бачив. Вказав, що на даний час там проживає дочка позивача ОСОБА_4 з донькою. Запевнив суд в тому, що відповідач по справі ОСОБА_3 в будинку за адресою с.Бродівське вул. Будьонного,6, Острозького району Рівненської області не проживає, а є лише зареєстрованим в ньому. Його речей та майна там немає.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 та є сусідами з позивачем по справі ОСОБА_2 Вона знає позивача та його сімю постійно спілкується з ними. Зазначила, що відповідач по справі ОСОБА_3 вже понад 10 років в село не приїздив, земельної ділянки не обробляв, вона його не бачила вже тривалий період часу. Вказала, що на даний час там проживає дочка позивача ОСОБА_4 з донькою. Запевнила суд в тому, що відповідач по справі ОСОБА_3 в будинку за адресою в с.Бродівське вул. Будьонного,6, Острозького району Рівненської області не проживає, а є лише зареєстрованим в ньому. Його речей та майна вона там теж не бачила.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до рішення Острозького районного суду Рівненської області від 10 жовтня 2017 року за позивачем ОСОБА_2 визнано право власності на садибний житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в с. Бродівське по вул. Будьонного,6, Острозького району Рівненської області, загальною вартістю 81467 грн., після смерті ОСОБА_7, в порядку спадкування за заповітом, посвідченим секретарем Хорівської сільської ради Острозького району Рівненської області 28 січня 2011 року, зареєстрованим за № 7 (а.с.11-12).

Згідно витягу про реєстрацію прав на нерухоме майно № 106408446 від 06.12.2017 року за позивачем ОСОБА_2 зареєстровано право приватної власності на садибний житловий будинок, який розташований в с. Бродівське, вул. Будьонного,6 Острозького району Рівненської області (а.с. 13).

Згідно довідки Хорівської сільської ради Острозького району Рівненської області № 234 від 08.02.2018 року зазначено, що сім'я ОСОБА_2 складається: дружина ОСОБА_8-ІНФОРМАЦІЯ_4, дочка ОСОБА_9-ІНФОРМАЦІЯ_5, внучка ОСОБА_10- ІНФОРМАЦІЯ_6, дочка ОСОБА_4 -ІНФОРМАЦІЯ_7, внучка ОСОБА_11-ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.14).

Згідно довідки Хорівської сільської ради Острозького району Рівненської області № 235 від 08.02.2018 року в будинку за адресою с.Бродівське вул. будьнного,6, Острозького району Рівненської області проживають без реєстрації ОСОБА_4 та ОСОБА_11, ОСОБА_3 зареєстрований, але не проживає.( а.с.15).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 02 лютого 2018 року № 198, ОСОБА_3 у житловому будинку за адресою с. Бродівське, вул. Будьонного,6 Острозького району Рівненської області не проживає більше десяти років ( а.с.16).

Отже, в судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач є зареєстрованим за місцем проживання в будинку № 6 по вул. Будьонного в с.Бродівське Острозького району Рівненської області, який належить позивачу.

З пояснень представника позивача, свідків в судовому засіданні встановлено, що відповідач понад 10 років в будинку № 6 по вул. Будьонного в с.Бродівське Острозького району не проживає. В судовому засіданні встановлено, що договору найму житлового приміщення між сторонами не укладалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до 6. ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

В той же час, ч. 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним та власником житла чи законом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

У відповідності до пункту 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду №5 від 7.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 з червня 2004 року без поважних причин не проживає ІНФОРМАЦІЯ_9 по вул. Будьонного,6, в с. Бродівське Острозького району, на даний час не є членом сім'ї власника будинку, в спірному будинку не проживає, договору на користування житлом з власником будинку не укладав і відповідно до ст. 150 ЖК України, ст.405 ЦК України за ним житлове приміщення не зберігається, реєстрація відповідача за місцем проживання у будинку, належному позивачу є перешкодою для розпорядженню ним своїм майном, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням.

Щодо позовної вимоги про стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги, то суд приходить до задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, повязанных з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що професійна правнича допомога позивачу надавалася на підставі Договору про надання професійної правничої допомоги № 32 від 09.02.2018 року, укладеної з адвокатом ОСОБА_1Ю

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 18 від 9 лютого 2018 року вартість правничої допомоги, яку отримав позивач, складає 2819 грн. 20 коп.

Частиною 4 вказаної статті встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг, ціною позову.

З урахуванням наведеного та встановленого обсягу наданих послуг адвоката, суд визнає вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу обґрунтованою та доведеною, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2819,20 грн. витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем ОСОБА_2 здійснено оплату судового збору у розмірі 704,80 грн. В зв'язку із задоволенням позовних вимог, зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 264-265, 280-282 ЦПК України, ст. 116, 156 ЖК України, ст.ст. 319, 346, 383, 405 ЦК України, суд,

у х в а л и в :

позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 (місце реєстрації: с.Бродівське, вул.Будьонного, буд.6, Острозький район Рівненська область, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_10) таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком за адресою с.Бродівське вул. Будьонного,6, Острозького району Рівненської області.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце реєстрації: с.Бродівське, вул.Будьонного, буд,6, Острозький район Рівненська область, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_10) на користь ОСОБА_2 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_11,буд,6 Острозький район Рівненська область, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири ) грн.40 коп., сплачений ним при зверненні до суду та витрати на правничу допомогу в сумі 2819 (дві тисячі вісімсот дев'ятнадцять ) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24 липня 2018 року .

Суддя Острозького районного судуОСОБА_12