Справа № 751/212/18 Провадження № 22-ц/795/758/2018 Головуючий у I інстанції - Маслюк Н. В. Доповідач - Кузюра Л. В.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Губар В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Позняк О.М., Шапко В.М.,

учасники судового процесу:

позивачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4;

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго»;

третя особа: Комунальне підприємство «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради;

особа, яка подала скаргу: Публічне акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго»;

оскаржується рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 квітня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинення дій,

прізвище судді: Маслюк Н.В.; місце та час ухвалення рішення: м. Чернігів, 12 год. 10 хв.; дата складання повного тексту рішення: 18 квітня 2018 року,

У С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом, у якому просили визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування їм суми до оплати за надані послуги за опалення місць загального користування будинку за період з 12 жовтня 2016 року по 22 листопада 2017 року в розмірі 4632 грн 35 коп. та зобов'язати ПАТ «Облтеплокомуненерго» скасувати безпідставно нараховану їм заборгованість шляхом проведення відповідного коригування за особовим рахунком НОМЕР_1. Крім зазначеного, позивачі ставили питання про зобов»язання відповідача припинити дії з незаконного нарахування плати плати за опалення місць загального користування та відшкодувати судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилались на те, що відповідач розрахував плату за опалення місць загального користування, застосовуючи для споживачів одного будинку, який обладнаний загальнобудинковим лічильником, різні методи нарахувань, а саме, крім показників квартирного лічильника теплової енергії додатково здійснено нарахувння за опалення місць загального користування виходячи з показників загальнобудинкового лічильника, водночас власникам квартир, які не мають квартирних лічильників, нарахування плати за опалення місць загального користування здійснювалось у меншому розмірі. Позивачі стверджували про те, що внаслідок фактичної відсутності функціонуючої системи опалення місць загального користування відповідач взагалі не мав права нараховувати оплату за послугу, яка не надається, відповідно і зобов'язаний здійснити скасування нарахованої заборгованості.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 квітня 2018 року позов задоволено. Визнано неправомірними дії ПАТ «Облтеплокомуненерго» щодо нарахування ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 плати за опалення місць загального користування за період з 12 жовтня 2016 року по 22 листопада 2017 року в розмірі 4632 грн 35 коп.

Зобов'язано ПАТ «Облтеплокомуненерго» скасувати незаконно нараховану заборгованість по оплаті витрат за опалення місць загального користування згідно будинкового лічильника по квартирі АДРЕСА_1 за опалювальний період з 12 жовтня 2016 року по 22 листопада 2017 року шляхом проведення відповідного коригування за особовим рахунком НОМЕР_1 Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «Облтеплокомуненерго», посилаючись на незаконність судового рішення через порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про неможливість застосування в даному випадку п. 1.4 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення.

Також зазначено, що суд, посилаючись на акт КП «ЖЕК-13» від 28 лютого 2017 року про обстеження сходових клітин 1 та 2 під'їздів будинку АДРЕСА_1, яким зафіксовано відключення опалення лише сходових клітин 1-го та 2-го під'їздів, зробив невірний висновок про те, що позивачі взагалі не мають оплачувати вартість опалення місць загального користування, адже зазначений висновок суперечить встановленню судом першої інстанції того, що частково такі місця загального користування опалюються.

Стверджувалось, що зобов'язавши ПАТ «Облтеплокомуненерго» скасувати нараховану ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість, суд першої інстанції фактично безпідставно звільнив позивачів від сплати вартості спожитих послуг з опалення місць загального користування у спірний період.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачі просили рішення суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення. Посилались на те, що предметом спору є незаконність дій ПАТ «Облтеплокомуненерго» щодо нарахування оплати за опалення місць загального користування у будинку, оскільки фактичне надання позивачеві вказаної послуги відсутнє. Також зазначає на те, що ч. 6 ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» визначено обов'язок споживача щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, що узгоджується з положеннями п.п. 1, 12, 13, 19, 22, 23 укладеного між сторонами договору.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги позивачів, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 1.4 Методики розрахунку кількості теплоти, на опалення МЗК окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії виставленої до плати за опалення у таких випадках: якщо в

багатоквартирному будинку незалежно від наявності або відсутності загальнобудинкового обліку теплової енергії відсутні суб'єкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням, усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення.

Судом було зроблено висновок про те, що певна кількість квартир у будинку АДРЕСА_1, в тому числі і квартира позивачів, обладнана приладом обліку витрат теплової енергії на опалення, отже, п. 1.4 Методики застосований бути не може. Районний суд зазначив, що прилади опалення у під'їздах зазначеного будинку демонтовані, у зв'язку з чим позивачі не отримують послуг з централізованого опалення МЗК, водночас, Методикою не передбачено окремого розрахунку оплати споживачами втрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними у підвалі або на горищі.

З наведеними висновками не в повній мірі погоджується апеляційний суд, зважаючи на таке.

За матеріалами справи встановлено, що позивачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 07.06.2006 року, договором дарування від 10 липня 2006 року та витягом з реєстру власників нерухомого майна (а.с. 13-15). Вказаний будинок обладнаний будинковим засобом обліку теплової енергії, що не заперечується учасниками справи.

Позивачі є споживачами послуг з централізованого опалення та водовідведення, які надає ПАТ «Облтеплокомуненерго».

Квартира АДРЕСА_1 обладнана квартирним лічильником обліку теплової енергії.

Згідно розрахунку за опалення МЗК ПАТ «Облтеплокомуненерго» та копій квитанцій за надані послуги по квартирі АДРЕСА_1 вбачається, що за період з 12 жовтня 2016 року по 22 листопада 2017 року включно за опалення МЗК відповідачем було нараховано 4 632 грн 35 коп (а.с.39-45).

Актом від 28 лютого 2017 року, що затверджений головою КП «ЖЕК-13» (а.с. 49), встановлено, що опалення сходових клітин 1-го та 2-го підїздів відключене від загальної системи опалення будинку (опалення в під'їздах відсутнє). Сміттєкамера 1-го підїзду підключена окремо до системи опалення у підвалі, сміттєкамера 2-го підїзду відключена зовсім. Система опалення магазинів 1-го поверху підключена до загальнобудинкової системи опалення через врізку подачі та зворотнього трубопроводів в підвальному приміщенні після будинкового лічильника тепла.

Відносини між виконавцями і споживачами послуг з опалення врегульовано Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила).

Правилами визначено, що централізоване опалення - послуга,спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням енутрішньобудинкових систем теплопостачання. Пунктом 12 Правил заначено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.

У разі встановлення загальнобудинкового приладу обліку та квартирних засобів обліку теплової енергії, розрахунки за надані послуги з централізованого опалення мають здійснюватися - за показниками квартирних засобів обліку теплової енергії та за опалення місць загального користування відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 № 359, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.11.2006 за № 1237/13111.

За наведеним правилом споживачі, які встановили квартирні засоби обліку тепла оплачують опалення місць загального користування.

Крім того, Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено належність спільного майна багатоквартирного будинку на праві спільної сумісної власності власникам квартир та нежитлових приміщень у будинку, можливість вільного вибору форм управління багатоквартирним будинком, а також механізм прийняття узгоджених рішень щодо управління багатоквартирним будинком а тому співвласники зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку.

Згідно зі статтею 7 зазначеного закону співвласники зобов'язані забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку. Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування, несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку.

Таким чином, співвласники будинку здійснюють заходи з утеплення місць загального користування будинку, шляхом оплати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та оплачують теплову енергію для обігріву квартир та місць загального користування, в тому числі і втрати тепла внутрішньобудинкових мереж системи опалення будинку, а мірилом частки майна співвласника є площа його квартири (не житлового приміщення).

Як встановлено судом першої інстанції, чого не заперечувалось сторонами, в будинку АДРЕСА_1 певна кількість квартир, в тому числі і квартира позивачів, обладнана приладами обліку витрат теплової енергії на опалення.

ПАТ «Облтеплокомуненерго», визначаючи позивачам кількість теплової енергії на опалення МЗК за період з 12 жовтня 2016 року по 22 листопада 2017 року та розраховуючи розмір оплати на загальну суму 4632 грн 35 коп., керувалось п.п. 10, 12 Правил та п.п. 2.1.4, 2.2.1, 2.2.2 Методики, про що зазначалось стороною відповідача і підтверджується письмовими доказами, зокрема, розрахунком витрат теплової енергії по особовому рахунку № 40347 (а.с. 33-34).

Зокрема, п. 2.1.4 Методики визначено, що у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначаються розрахунком за формулами, наведеними в п. 2.1 Методики. Відповідно до положень вищенаведеного закону, споживачі оплачують теплову енергію для обігріву квартир та місць загального користування, в тому числі і втрати тепла внутрішньобудинкових мереж системи опалення будинку, а мірилом частки майна співвласника є площа його квартири (не житлового приміщення).

Задовольнивши позовні вимоги, суд першої інстанції залишив поза увагою наступне.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджені наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76 визначено поняття «допоміжні приміщення житлового будинку», а саме, це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року допоміжні приміщення багатоквартирного будинку це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).

Факт відсутності опалення лише сходових клітин обох підїздів та сміттєкамери 2-го підїзду будинку АДРЕСА_1 у м. Чернігові сам по собі не є підставою для звільнення позивачів від плати за опалення місць загального користування, оскільки інші допоміжні приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців опалюються загальною системою опалення.

Враховуючи наведені обставини, рішення суду першої інстанції не можна визнати законним через порушення норм матеріального і процесуального права, воно підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом постанови про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Звертаючись з позовом до суду, позивачі судовий збір не сплачували, оскільки на підставі ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» звільнені від його сплати. При подачі апеляційної скарги ПАТ «Облтеплокомуненерго» було сплачено судовий збір у розмірі 960 грн за оскарження рішення суду. За наслідками розгляду апеляційним судом даної справи, відповідно до положень ч.7 ст. 141 ЦПК України, витрати, понесені ПАТ «Облтеплокомуненерго» на сплату судового збору в сумі 1057,20 грн, мають бути компенсованими за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» задовольнити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 квітня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинення дій відмовити.

Компенсувати Публічному акціонерному товариству «Облтеплокомуненерго» витрати, понесені на сплату судового збору при зверненні з апеляційною скаргою, в сумі 1057 грн 20 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:Судді: