Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1152/18
Провадження №: 2/332/759/18
24 липня 2018 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого - судді Андрюшиної Л.А. за участю секретаря судового засідання Ковтуна В.І., представника позивачів - адвоката ОСОБА_1, розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу №332/1152/18 (провадження №2/332/759) за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Територіальна громада в особі Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_4, третя особа - Територіальна громада в особі Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1. В обґрунтування позову зазначено, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є наймачами вказаної квартири та проживають в ній. Будинок віднесено до ветхого житла, яке не є приватизованим та належить до комунальної власності Запорізької міської ради. Крім позивачів у вище зазначеній квартирі з січня 2011 року значиться зареєстрованим відповідач ОСОБА_4, який є племінник позивача ОСОБА_2. З часу реєстрації в квартирі відповідач, як неповнолітня на той період часу особа, був членом сім»ї позивачів. Але, досягнув у квітні 2016 року повноліття, відповідач почав жити самостійним життям у зв»язку з чим у квітні 2016 року він покинув своє місце проживання за вище вказаною адресою та став проживати окремо. При цьому, адресу свого нового місця проживання він позивачам не повідомив. Враховуючи, що між сторонами склалися погані відносини, внаслідок протиправної поведінки відповідача ОСОБА_4, він приховував своє місце знаходження, одружився і ніяких стосунків з позивачами не підтримує. В спірній квартирі відповідач не з»являється з квітня 2016 року і де він може знаходиться позивачам невідомо, є припущення, що він міг виїхати до своїх родичів в АР Крим, але ніякого зв»язку з ним не має. Незважаючи на те, що відповідач не проживає в квартирі протягом тривалого періоду часу, позивачі змушені сплачувати за нього комунальні послуги, як за особу, яка є зареєстрованою в квартирі. Крім того, позивач ОСОБА_3 16.07.2916 року зареєстрував шлюб, але позбавлений можливості зареєструвати за місцем свого проживання свою дружину, також вони позбавлені можливості вирішити питання щодо приватизації житла, оформлення субсидії, чим порушуються їх права. Враховуючи, що відповідач ОСОБА_4 не проживає в спірній квартирі більш ніж 6 місяців, не сплачує комунальні послуги та не несе ніяких витрат з утримання житла, він відповідно до вимог ст. 71 ЖК України може бути визнаний таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням, а тому позивачі вимушені звернутися до суду із вказаним позовом та просять визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні, кожен окремо, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог надали суду пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Позивач ОСОБА_2 додатково зазначила, що спірна квартира до теперішнього часу є неприватизованою. Вона є основним наймачем цієї квартири та постійно в ній проживає, ОСОБА_3 є її сином та також є зареєстрованим та проживає у цій квартирі. Відповідач ОСОБА_4 є її племінником, яким вона опікувалась до досягнення ним повноліття, але коли відповідачу у квітні 2016 року виповнилось 18 років, він зібрав свої речі та добровільно виїхав з квартири. З цього часу відповідач жодного разу до квартири не приходив, комунальні платежі він не сплачує і його місцезнаходження їм взагалі невідоме.
Представника позивачів - адвоката ОСОБА_1, яка діє на підставі ордеру, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та також просила їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_4 повторно в судове засідання не з'явився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, відзив на позовну заяву він не подав. Про дату, час і місце судового засідання відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку шляхом надіслання судової повістки за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку у відповідності до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України. Положеннями п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до наданої суду інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача ОСОБА_4, останній значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 на яку й було надіслано судову повістку з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, оскільки відповідач не повідомив суду іншої адреси. Конверт було повернуто на адресу суду з проставленням у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за зареєстрованим місцем проживання внаслідок його не проживання за зазначеною адресою. Разом з тим, відповідач повідомлялася своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання у відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, якою передбачено, що відповідач, місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оголошення про виклик до суду відповідача ОСОБА_4 було опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади 01.06.2018 року. З урахуванням викладеного, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивачі не заперечували,оскільки відповідач належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в яке не з»явився без повідомлення причин та відзив на позов він не подав.
Представник 3-ої особи Територіальної громади в особі Запорізької міської ради в судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином в установленому законом порядку, про що свідчить розписка в отриманні судової повістки, що міститься в матеріалах справи(а.с.41,68). Неявка представника 3-ої особи, повідомленого своєчасно та належним чином про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Суд, заслухавши пояснення позивачів та їх представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Згідно ч.4,5 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, аз винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Відповідно до довідки (виписки з будинкової книги про склад сім?ї та реєстрації) №3084 від 24.11.2014 року в квартирі АДРЕСА_4 який належить місцевій Раді, зареєстровані 3 особи - ОСОБА_2.(основний квартиронаймач) з 17.01.1995 року, на яку відкрито особовий рахунок, її син ОСОБА_3 з 28.07.2006 року та племінник ОСОБА_4 з 09.02.2011 року(а.с.17), що також підтверджується копіями паспортів громадянин України ОСОБА_2, ОСОБА_3.(а.с.6-7,8,10).
Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є основним наймачем спірного житла, є зареєстрованою та проживає за вище вказаною адресою, а тому має право звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав та інтересів.
Згідно інформації, наданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради про реєстрацію місця проживання, відповідач ОСОБА_4 з 09.02.2011 року до теперішнього часу значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1(а.с.25). Члени сім»ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім»ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім»ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ст. 64 ЖК України). Як встановлено в судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 є членом сім»ї наймача спірної квартири позивача ОСОБА_2, як її племінник, яким вона опікувалась до досягнення повноліття і саме з цих підстав він був зареєстрований в спірній квартирі.
З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 вбачається, що позивач ОСОБА_3 16.07.2016 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_6, якій після державної реєстрації шлюбу присвоєне прізвище ОСОБА_3(а.с.18).
У відповідності зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причинах понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім"ї понад шість місяців, лише у випадках спеціально передбачених діючим житловим законодавством України. Перелік цих випадків є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що тривалий період часу проживає по сусідству з позивачами. Відповідача вона знала раніше, але близько двох років вона його не бачить. Їй відомо, що позивач ОСОБА_2 була опікуном над племінником - відповідачем ОСОБА_4, який проживав разом із нею в спірній квартирі як член її сім»ї до повноліття. Відповідач ОСОБА_4 дуже очікував свого повноліття, так як бажав жити самостійним життям і після досягнення повноліття він добровільно залишив квартиру, його ніхто не прожинав і вже протягом двох років він жодного разу до квартири не приходив. Також їй відомо, що на теперішній час в спірній квартирі позивач ОСОБА_2 проживає разом із сином ОСОБА_3, сплачує самостійно комунальні платежі.
Свідок ОСОБА_5, який є сусідом позивачів та часто з ними спілкується, приходить до них у гості, в судовому засіданні дав суду покази аналогічні показам свідка ОСОБА_7, підтвердивши той факт, що відповідач ОСОБА_4 у спірній квартирі не проживає більш ніж 6-ти місяців.
Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідача ОСОБА_4 таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений факт того, що він без поважних причин не проживає в спірній квартирі понад 6 місяців і тривалий період часу, а саме, з весни 2016 року. Втратив до цього житла будь-який інтерес, оскільки взагалі до квартири не приходить, житлово-комунальні послуги він не сплачує. Матеріали справи не містять доказів створення позивачем перешкод відповідачу у проживанні в спірній квартирі, також як і не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що між позивачем і відповідачем виникали конфлікти внаслідок яких останній змушений був виселитися із спірного житла. Таким чином, всі вище зазначені дії відповідача свідчать про те, що він втратив інтерес до цього житлового приміщення і не ставиться до нього, як до свого постійного місця проживання, в зв'язку з чим він може бути визнаним таким, що втратив право користування ним. При цьому суд, при вирішенні спору по суті враховує вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач в судове засідання з'явився, не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, не надав відзиву на позов та не надав суду жодних доказів, якщо у нього такі малися, що спростовують доводи позивачів і надані ними докази в обґрунтування позовних вимог, а тому суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до переконання про можливість задоволення позову щодо визнання відповідача ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Керуючись ст.ст. 9,64,71,72 ЖК України, ст. ст. 4,5,12, 81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279,280-282 ЦПК України, суд , -
Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_3.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Заводського районного суду м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня ухвалення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області або через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 27 липня 2018 року.
Суддя Андрюшина Л.А.