РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1417/18

17 липня 2018 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі судді Грипіч Л. А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку поділу спільного майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку поділу спільного майна подружжя.

Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем з лютого 1986 року по лютий 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Костопільського районного суду від 10.02.2004 року шлюб між ними було розірвано. За час перебування у шлюбі вони з відповідачем вирішили побудувати будинок. На підставі рішення виконкому Костопільської міської ради Ради народних депутатів від 21.10.1998 року №560 на імя відповідача було видано державний акт серії РВ №03353 на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га, розташованої у м. Костопіль, по вул. Я. Мудрого, 1 «Б» для обслуговування будинку та господарських будівель. На вказаній земельній ділянці вони з відповідачем побудували житловий будинок, яким спільно користувалися. В звязку з тим, що спільне сімейне життя не склалося, тому шлюб між ними було розірвано, а житловий будинок рішенням Костопільського районного суду від 10.03.2005 року було розділено. Згідно даного рішення за ним визнано право власності на 48/100 частину житлового будинку як спільного майна подружжя, який розташований на спірній земельній ділянці. Згідно даних витягу з Державного земельного кадастру, станом на 20.04.2018 року власником земельної ділянки є одноосібно відповідач. Однак, незважаючи на те, що на даний час спірна земельна ділянка зареєстрована на праві власності за відповідачем, вважає, що має право на 1/2 частини земельної ділянки на якій розташований житловий будинок, в звязку з чим просить суд визнати за ним в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,10 га, що розташована за адресою м. Костопіль, вул. Я. Мудрого, 1 «Б» з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Ухвалою Костопільського районного суду від 21.06.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов.

До початку судового розгляду справи, а саме 17.07.2018 року відповідачем ОСОБА_2 на адресу суду було подано письмову заяву, в якій вона позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Крім того, на адресу суду 17.07.2018 року надійшла письмова заява позивача ОСОБА_1, в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з лютого 1986 року. Рішенням Костопільського районного суду від 10 лютого 2004 року шлюб між сторонами розірвано.

За час перебування у шлюбі на підставі рішення виконкому Костопільської міської ради Ради народних депутатів від 21.10.1998 року №560 на імя відповідача було видано державний акт серії РВ №03353 на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га, розташованої у м. Костопіль, по вул. Я. Мудрого, 1«Б» для обслуговування будинку та господарських будівель. Право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 зареєструвала у передбаченому законодавством порядку, про що отримала державний акт на право власності на земельну ділянку.

Судом встановлено, що спірна земельна ділянка загальною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :05:001:0946, що розташована за адресою: Рівненська область, Костопільський район, м. Костопіль, вул. Я. Мудрого, 1 Б була передана у приватну власність відповідачу ОСОБА_2 в період шлюбу з позивачем, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії РВ03353 від 21.10.1998 року №560.

Крім того, встановлено, що на спірній земельній ділянці сторонами за час перебування в шлюбі було побудовано житловий будинок, який після розірвання шлюбу рішенням Костопільського районного суду було розділено між сторонами. За позивачем було визнано право власності на 48/100 частину житлового будинку, як спільного майна подружжя, який розташований на спірній земельній ділянці. Позивачем на вказану земельну ділянку на якій розташована його частина будинку було виготовлено робочий проект, згідно якого йому відведено 1/2 частини земельної ділянки, якою він володіє та за користування якою сплачує земельний податок. Однак як вбачається з витягу Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-018 від 20.04.2018 року, власником даної земельної ділянки є одноосібно відповідач ОСОБА_2, що позбавляє позивача вільно користуватися та володіти своєю частиною земельної ділянки.

Сторонами визнається той факт, що житловий будинок, який є спільним майном подружжя збудований на цій земельній ділянці.

Виходячи з положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічні положення містить і ч. 3 ст. 368 ЦК України, де передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Такі самі норми містяться в ст. 120 Земельного Кодексу України, якою передбачено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщену на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

В абзаці 2 пункту 18-2 постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розяснено, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України, окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі,споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК.

Вказані норми закріплюють загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Оскільки цільове призначення земельної ділянки площею 0,10 га, що розташована за адресою м. Костопіль, вул. Я. Мудрого, 1Б, Костопільського району, Рівненської області для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, те, що будинок, який є спільним майном подружжя збудований сторонами на цій земельній ділянці, з урахуванням принципу цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій він розташований, суд вважає, що до позивача з часу набуття ним спільної власності на будинок перейшло право власності на частину земельної ділянки пропорційно його частці в житловому будинку, і земельна ділянка є спільним майном.

А тому, позов в частині вимоги про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину земельної ділянки підлягає до задоволення. Крім того, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 12, 141, 206, 247, 258, 265, 274, 279 ЦПК України, ст. 60 СК України, ст. ст. 368, 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку поділу спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, (07.11.1963 р. н., жителем ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії СР040612, виданий 19.04.1996 року Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, ІПН: НОМЕР_1) в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,10 га, що знаходиться за адресою: Рівненська область, Костопільський район, м. Костопіль, вул. Я. Мудрого, 1 Б з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Стягнути з ОСОБА_2, (жительки АДРЕСА_1, паспорт серії МЮ 026793, виданий 21.12.2004 року Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, ІПН: НОМЕР_2) на користь позивача 704 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:

ОСОБА_1, (житель ІНФОРМАЦІЯ_1), паспорт серії СР040612, виданий 19.04.1996 року Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, ІПН: НОМЕР_1.

Відповідач:

ОСОБА_2, (жителька АДРЕСА_1), паспорт серії МЮ 026793, виданий 21.12.2004 року Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, ІПН: НОМЕР_2.

Повне рішення складено

20 липня 2018 року

СуддяОСОБА_3