АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року

м. Харків

справа № 640/15427/15-ц

провадження № 22-ц/790/2448/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової сумиза апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2018 року (в складі судді Нев'ядомського Д.В.),

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі вартості 45,1 кв.м. нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка становить 410 184,5 грн.

В обгрунтування позову вказував, що 29 січня 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2, придбали у ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 29.01.2004 року нежитлову будівлю в літ. А-1 загальною площею 61,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в рівних частинах, по 1/2 частині кожний. В період з вересня 2005 року по липень 2007 року, Позивач та Відповідач реконструювали деякі приміщення придбаної нежитлової будівлі, а деякі приміщення були самовільно добудовані, у зв'язку з чим загальна площа спільної нежитлової будівлі збільшилася до 585 кв. м. Після завершення реконструкції спільної нежитлової будівлі, в серпні 2007 року за сторонами судом було визнано право власності на реконструйовані та самовільно побудовані приміщення нежитлової будівлі загальною площею 585 кв. м. що розташована по АДРЕСА_1 в літ «А-2» без визначення розміру часток співвласників у спільному майні, відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкові від 30 серпня 2007 року у справі № 2-4608/07/04 із наступними уточненнями, ухвалами Київського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2007 року, від 08 жовтня 2007 року, від 26 жовтня 2007 року. 03 липня2014 року рішенням Київською районного суду м. Харкова по справі № 640/16091/13-ц було вирішено: «припинити право спільної сумісної власності між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на нежитлову будівлю в літ. «А-2» загальною площею 585 кв. м. що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Виділити ОСОБА_1, в натурі частку площею 247,4 кв. м, нежитлової будівлі в літ. «А-2» площею 585 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Виділити ОСОБА_2 в натурі частку площею 337,6 кв.м, нежитлової будівлі в літ. «А-2» загальною площею 585 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Крім цього, цим же рішенням суду було визнано право власності за сторонами на виділені їм житлові приміщення в натурі. У зв'язку з цим, різниця у частках Позивача та Відповідача складає 90, 2 кв. м. (337,6 м. - 247,4 кв. м.). Тому, частка Позивача є меншою на 45,1 кв. м. (90,2 кв. м. / 2) порівняно із часткою відповідача, що і стало підставою для звернення до суду з вищезазначеним позовом.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду представник відповідача надала відзив на вищезазначену позовну заяву, просила відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі та проводити судове засідання без участі відповідача та його представника.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення грошової суми - задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі вартості 45,1 кв.м. нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка становить 410 184,5 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 4101,85 грн.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулась на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що судом першої інстанції неповно з'ясовані та неправильно встановлені всі обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, надання переваги одним доказам перед іншими, не доведені обставини, які суд вважав встановленими, а саме той факт, що позивач разом з відповідачем проводив реконструкцію спірної нежитлової будівлі, яка саме участь ОСОБА_1 була у здійсненні реконструкції судом не встановлено.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погодитись не може виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29 січня 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2, придбали у ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 29.01.2004 року нежитлову будівлю в літ. А-1 загальною площею 61,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в рівних частинах, по 1/2 частині кожний, що підтверджується договором купівлі-продажу нежитлової будівлі та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, які містяться в матеріалах справи.

В період з вересня 2005 року по липень 2007 року, Позивач та Відповідач - реконструювали деякі приміщення придбаної нежитлової будівлі, а деякі приміщення були самовільно добудовані, у зв'язку з чим загальна площа спільної нежитлової будівлі збільшилася до 585 кв. м.

Після завершення реконструкції спільної нежитлової будівлі, в серпні 2007 року за сторонами судом було визнано право власності на реконструйовані та самовільно побудовані приміщення нежитлової будівлі загальною площею 585 кв. м.. що розташована по АДРЕСА_1 в літ «А-2» без визначення розміру часток співвласників у спільному майні, відповідно до рішення Київського районного суду м. від 30 серпня 2007 року у справі № 2-4608/07/04 із наступними уточненнями, ухвалами Київського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2007 року, від 08 жовтня 2007 року, від 26 жовтня 2007 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16606164 від 09.11.2007 року, копія рішення та витягу міститься в матеріалах справи.

Як вбачається з рішення Київською районного суду м. Харкова від 03 липня 2014 року по справі № 640/16091/13-ц було вирішено: «припинити право спільної сумісної власності між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на нежитлову будівлю в літ. «А-2» загальною площею 585 кв. м„ що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Виділити ОСОБА_1, в натурі частку площею 247,4 кв. м, нежитлової будівлі в літ. «А-2» площею 585 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Виділити ОСОБА_2 в натурі частку площею 337,6 кв.м, нежитлової будівлі в літ. «А-2» загальною площею 585 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Крім цього, цим же рішенням суду було визнано право власності за сторонами на виділені їм житлові приміщення в натурі.

У зв'язку з цим, різниця у частках Позивача та Відповідача складає 90, 2 кв. м. (337,6 м. - 247,4 кв. м.), тому частка позивача є меншою на 45, кв.м ( 90,2 кв.м / 2 ) порівняно із часткою відповідача.

У відповідності до висновків експерта, викладених у звіті про оцінку майна № 3899 25 травня 2015 року, здійсненого ТОВ «Альянс», вартість нежитлової будівлі загальною площею 585 кв. м., що розташована по АДРЕСА_1 в літ «А-2» складає 4 527 420, 00 копія звіту знаходиться в матеріалах.

Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Харкова від 27.01.2016 року була призначена судово-оціночна експертиза, також ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.09.2016 року була призначена додаткова судово-оціночна експертиза. Відповідно до висновку додаткової судової оціночно-будівельної експертизи № 1594/9261 від 29.06. 2017 року визначено ринкову вартість нежитлової будівлі в літ «А-2» загальною площею 585 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, на момент прийняття рішення Київським районним судом м. Харкова від 03.07.2014 року у розмірі 5 320 296 грн. Відповідно ринкова вартість одного квадратного метру нежитлової будівлі в літ. «А-2», що розташована за адресою: АДРЕСА_1, на момент прийняття рішення Київським районним судом м. Харкова від 03.07.2014 року округлено складає 9 095 грн.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно з статтею 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

З матеріалів справи вбачається, що фактично нежитлова будівля використовується співвласниками для здійснення господарської діяльності наступним чином: перший поверх нежитлової будівлі фактично та юридично повністю використовується позивачем ОСОБА_1 для здійснення своєї господарської діяльності, а другий поверх нежитлової будівлі фактично та юридично повністю використовується відповідачем ОСОБА_2 для здійсненні своєї господарської діяльності, що підтверджується наданими позивачем доказами.

Зокрема, позивач ОСОБА_1 веде свою господарську діяльність на першому поверсі нежитлової будівлі, а саме: з грудня 2007 року здає в оренду приміщення першого поверху нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договорами оренди, укладеними між позивачем, ОСОБА_1 та орендарями, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідач ОСОБА_2 веде свою господарську діяльність на другому поверсі спірної нежитлової будівлі, а саме займається роздрібною торгівлею та наданням послуг у сфері грального бізнесу - більярд, харчування - бар, що також підтверджується договором № 2 від 20.06.2008 року та договором № 2 від 01.10.2012 року Відповідно до цих договорів ОСОБА_2 передає ПП «Фірма Люкс», єдиними засновником якого є сам ОСОБА_2, в платне користування нежитлове приміщення 2-го поверху загальною площею 304,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. Тобто свою господарську діяльність на другому поверсі нежитлової будівлі з 2008 року по теперішній час ОСОБА_2 веде через ПП «Фірма Люкс», будучи його єдиним засновником.

Згідно частин 1, 2, 3 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Згідно частин 1, 2 статті 367 ЦК України майно, яке знаходиться в спільній частковій власності, може бути розподілено в натурі між співвласниками по домовленості між ними. В разі розподілу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до рішення Київського районного суду м. Харків від 03 липня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Припинено право спільної сумісної власності між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на нежитлову будівлю в літ. «А-2» загальною площею 585 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1.

Визнано розмір часток власників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у нежитловій будівлі в літ. «А-2» загальною площею 585 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, рівними.

Виділено ОСОБА_1 в натурі частку площею 247,4 кв.м. нежитлової будівлі в літ. «А-2» загальною площею 585 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, а саме приміщення 1-го поверху: торгівельна зала «1» площею 15,5 кв.м., комора «2» площею 5,8 кв.м., санвузол «3» площею 1,6 кв.м., санвузол «4» площею 1,8 кв.м., санвузол «5» площею 1,0 кв.м., зал обслуговування «6» площею 26,0 кв.м., кабінет «7» площею 4,5 кв.м., топічна «8» площею 6,3 кв.м., кабінет « 12» площею 8,4 кв.м., кабінет « 13» площею 4,9 кв.м., торгівельна зала «14» площею 46,1 кв.м., коридор «15» площею 8,7 кв.м., кабінет «16» площею 6,8 кв.м., коридор «17» площею 8,1 кв.м., комора «18» площею 7,8 кв.м., торгівельна зала «19» площею 16,5 кв.м., комора «20» площею 4,3 кв.м., торгівельна зала «21» площею 25,5 кв.м., апаратна «22» площею 8,9 кв.м., коридор «23» площею 3,8 кв.м., санвузол «24» площею 2,8 кв.м., торгівельна зала «25» площею 32,3 кв.м.

Виділено ОСОБА_2 в натурі частку площею 337,6 кв.м. нежитлової будівлі в літ. «А-2» загальною площею 585 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, а саме приміщення 1-го поверху: санвузол «9» площею 1,7 кв.м., коридор «10» площею 30,2 кв.м., тамбур «11» площею 3,5 кв.м.; приміщення 2-го поверху: більярдна «1» площею 272,6 кв.м., кухня «2» площею 12,6 кв.м., санвузол «3» площею 1,8 кв.м., санвузол «4» площею 1,8 кв.м., кабінет «5» площею 12,2 кв.м., санвузол «6» площею 1,2 кв.м.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на частку площею 247,4 кв.м. нежитлової будівлі в літ. «А-2» загальною площею 585 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, а саме приміщення 1-го поверху: торгівельна зала «1» площею 15,5 кв.м., комора «2» площею 5,8 кв.м., санвузол «3» площею 1,6 кв.м., санвузол «4» площею 1,8 кв.м., санвузол «5» площею 1,0 кв.м., зал обслуговування « 6» площею 26,0 кв.м., кабінет «7» площею 4,5 кв.м., топічна «8» площею 6,3 кв.м., кабінет «12» площею 8,4 кв.м., кабінет «13» площею 4,9 кв.м., торгівельна зала «14» площею 46,1 кв.м., коридор «15» площею 8,7 кв.м., кабінет «16» площею 6,8 кв.м., коридор «17» площею 8,1 кв.м., комора «18» площею 7,8 кв.м., торгівельна зала «19» площею 16,5 кв.м., комора «20» площею 4,3 кв.м., торгівельна зала «21» площею 25,5 кв.м., апаратна «22» площею 8,9 кв.м., коридор «23» площею 3,8 кв.м., санвузол «24» площею 2,8 кв.м., торгівельна зала «25» площею 32,3 кв.м.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на частку площею 337,6 кв.м. нежитлової будівлі в літ. «А-2» загальною площею 585 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, а саме приміщення 1-го поверху: санвузол «9» площею 1,7 кв.м., коридор «10» площею 30,2 кв.м., тамбур «11» площею 3,5 кв.м.; приміщення 2-го поверху: більярдна «1» площею 272,6 кв.м., кухня «2» площею 12,6 кв.м., санвузол «3» площею 1,8 кв.м., санвузол «4» площею 1,8 кв.м., кабінет «5» площею 12,2 кв.м., санвузол «6» площею 1,2 кв.м.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовій збір у розмірі 3441 грн.

Отже, оскільки відповідно до вказаного рішення суду, визнано розмір часток власників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рівними, перерозподіл ідеальних часток не проводився, судова колегія приходить до висновку, що відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації у розмірі вартості 45,1 кв.м. нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка становить 410 184,5 грн.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_3- задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2018 року - скасувати та ухвалити нове рішення, який в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми - відмовити.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 31 липня 2018 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко