Провадження № 2/727/450/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю сторін: позивача ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4

відповідача ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши в порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення Шевченківського райсуду м. Чернівці цивільну справу за ОСОБА_3, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_5, місце проживання АДРЕСА_1 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом вселення в житлове приміщення, встановлення порядку користування квартирою, зобов»язання надати правовстановлюючі документи та стягнення моральної шкоди, - ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом вселення в житлове приміщення, встановлення порядку користування квартирою, зобов»язання надати правовстановлюючі документи та стягнення моральної шкоди.

Мотивував позовні вимоги тим, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 22.05.2014 року по справі 727/12044/13-ц від 22.05.2014 року, йому було визначено у спільній сумісній власності зокрема квартирі №46, житловою площею 27,8 кв.м., загальною площею 45,3 кв.м, що знаходяться в будинку №10-А по вул. Небесної Сотні в м. Чернівці, ідеальну частку в розмірі 1/3 частини та припинено право спільної сумісної власності на зазначену квартиру; крім цього, ідеальні частини в квартирі №46, житловою площею 27,8 кв.м., загальною площею 45,3 кв.м, що знаходяться в будинку №10-А по вул. Небесної Сотні в м. Чернівці, розмірі 1/3 було виділено кожному із співвласників, а саме - його батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Зазначає, що 20.12.2015р. помер його батько ОСОБА_7, 24.06.2016 року померла мати - ОСОБА_8, а він на момент смерті батьків перебував за кордоном і не мав можливості приїхати на їх похорони, незважаючи на те, що йому було відомо, що похованням його батьків займається жінка ОСОБА_5, відповідач, яка на той час тимчасово проживала в їх квартирі та яка на його думку і забрала оригінали свідоцтв про смерть батьків, які у подальшому на його вимогу, відмовилася повернути. Вказує, що він згідно установленого законом шестимісячного терміну після смерті батьків, звернувся до нотаріуса про відкриття спадщини де йому було повідомлено про відсутність майна, яким володіли його батьки на момент смерті, зазначивши, що за період життя батьки, відповідно подарували свої частки спірної квартири відповідачу ОСОБА_5, яка на даний час проживає в спірній квартирі та фактично чинить йому перешкоди у користуванні майном, зокрема, вона не впускає його до квартири, закриває двері, замінила вхідні двері та замки у зв»язку із чим, він з даного приводу неодноразово звертався до правоохоронних органів. Вважає, що він має право вимагати, як співвласник 1/3 спірної квартири, усунення перешкод у користуванні нею та надання йому свідоцтва про право власності на неї. Просить позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 та в його інтересах представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, подали заяву про зменшення позовних вимог, якою просили зобовязати відповідача ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні належним майном позивачу, а саме: 1/3 частки квартири АДРЕСА_2»А» в м. Чернівці, загальною площею 45,30 кв.м., житловою площею 27,80 кв.м., що знаходиться в будинку № 10 «А» по вул. І.Стасюка в м.Чернівці, шляхом вселення позивача в житлове приміщення з відповідною передачею йому дублікатів ключів до квартири. Встановити порядок користування квартирою №46 по вул. І.Стасюка, 10»А» в м. Чернівці: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 - користується кімнатою в даній квартирі розміром 11,2 кв.м.; ОСОБА_5 - користується кімнатою в даній квартирі розміром 16,6 кв.м. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 залишити у спільному користуванні нежитловою площею квартири, а саме: коридором 6,60 кв.м., санвузлом 2,60 кв.м., кухнею 5,60 кв.м., балконом (терасою) 2,70/0,80 кв.м. та коморою 1,90 кв.м. Судові витрати покласти на розсуд суду. Просили зменшені позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 та в її інтересах представник ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позовних вимог та відповідач ОСОБА_5 пояснила, що вона доглядала ОСОБА_7 та ОСОБА_8, і вони самі запропонували за її догляд подарувати квартиру. Вона після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 їх похоронила. Позивач - їх син не доглядав за своїми батьками, його не було на похоронах ні у батька ні у матері. Він появився через 6 місяців коли вона прийняла спадщину. З позовними вимогами не згідна, оскільки вона не перешкоджає позивачу в користуванні квартирою. Позивач живе і працює в м.Хотин Чернівецької області, про що сам неодноразово говорив. Доказів того що він працює в м.Чернівці він не надав. Просила відмовити позивачу у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_3 та в його інтересах представника ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5 та в її інтересах представник ОСОБА_6, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.12,13,81 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини, зокрема, що згідно рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22.05.2014 року, вирішено визначити в спільній сумісній власності на квартиру №46, житловою площею 27,80 кв.м., загальною площею 45,30 кв.м, що знаходиться в будинку № 10»А» по вул.Небесної Сотні (Стасюка) в м.Чернівці, ідеальні частки по 1/3 ( одній третій) ідеальній частці співвласникам ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та припинено право спільної сумісної власності на квартиру №46 в будинку № 10 «А» по вул.Небесної Сотні (Стасюка) в м.Чернівці (а.с.7-9).

У відповідності до свідоцтва про смерть 20.12.2015 року помер ОСОБА_7 (а.с.10) та згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі проведено реєстрацію спадкової справи номер №58980390 (а.с.11).

Згідно свідоцтва про смерть 24.06.2016 року померла ОСОБА_8 (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про народження позивача ОСОБА_3 вбачається, що його батьками зазначено: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.13).

До Шевченківського ВП ЧВ ГУНП в Чернівецькій області позивач ОСОБА_3 звертався із заявами з приводу того, що особи, які доглядають за його мамою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканкою м.Чернівці вул.Н.Сотні, 10 «А»/46 не впускають до квартири та перешкоджають спілкуватися з мамою яка хворіє, відповідно до Висновку за результатами розгляду матеріалів ЖЄО (а.с.15), що також підтверджується повідомленням Шевченківського ВП ЧВ ГУНП в Чернівецькій області №13758 від 21.10.2016 року, №31/1992 від 30.12.2015 року (а.с.14, 16-17).

Крім того, позивач ОСОБА_3 звертався до Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради 29.10.2013 року, згідно відповіді на звернення, квартира АДРЕСА_2»А» в м.Чернівці передана у спільну сумісну власність ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 відповідно до розпорядження органу приватизації житла від 20.10.1995 року за №16477. Вказане житло було передано у спільну сумісну власність без визначення часток кожного співвласника. На момент приватизації загальна площа квартири АДРЕСА_2»А» в м.Чернівці становила 45,30 кв.м., житлова 27,80 кв.м.; надали належним чином завірені копії розпорядження органу приватизації житла про передачу у власність житла від 20.10.1995 року за №16477, заяви наймача на приватизацію квартири АДРЕСА_2»А» в м.Чернівці, довідку ЖРЕП№3 про склад сім'ї та займані приміщення, які були підставою для приватизації вказаної квартири (а.с.18-19).

Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підтверджено, що позивачу ОСОБА_3 на приватній спільній частковій власності належить 1/3 частки квартири АДРЕСА_2»А» в м.Чернівці на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці №727/12044/13-ц.

Згідно до ст. 316 ч.1 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У відповідності до ст.319 ч.1, 2 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Найбільш ефективним і поширеним способом відновлення порушених прав та законних інтересів власника є судовий захист. Судовий захист права власності у порядку цивільного судочинства здійснюється за вимогами, серед яких: про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном; про відшкодування шкоди, заподіяної майну, або збитків, завданих порушенням прав власника; про визнання недійсними договорів та про визнання договорів дійсними - у випадках, передбачених ЦК.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно згідно ст. 358 ЦК України.

Частина 3 ст. 358 ЦК України, надає кожному із співвласників право вимагати надання йому у володіння та користування конкретної частини майна в натурі, в розмірі, адекватному їх часткам у праві спільної часткової власності. У принципі, можливе виділення у володіння та користування співвласників також таких частин у спільному майні, які не співпадатимуть з їх ідеальними частками. Передбачено ст.391 ЦК України, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Встановлено ст. 155 ЖК України - жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути у них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою).

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав, зазначено в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16 Верховний Суд України.

Враховуючи, що позивач як співвласник спірної квартири має право користуватися та розпоряджатися нею на рівні з іншими співвласниками, суд вирішує задовольнити позов в частині вимог про зобовязання відповідача ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні належним майном позивачу, а саме: 1/3 частки квартири АДРЕСА_2»А» в м.Чернівці, загальною площею 45,30 кв.м., житловою площею 27,80 кв.м., що знаходяться в будинку № 10 «А» по вул. І.Стасюка в м.Чернівці, шляхом вселення позивача в житлове приміщення з відповідною передачею йому дублікатів ключів до квартири.

Що стосується вимог позивача про встановлення порядку користування спірним житловим приміщенням, то такі задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ст. 358 ч. 2 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

За правилами ст.358 ч.3 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22.12.1995 №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Як вбачається з копії технічного паспорту на квартиру, квартира АДРЕСА_2»А» в м.Чернівці складається з двох кімнат площею 16,60 кв.м., 11,20 кв.м., кухні площею 5,60 кв.м., вбиральні сполученої з ванною кімнатою площею 2,6 кв.м., коридору площею 6,60 кв.м.; квартира обладнана балконом (терасою) площею 2,70/0,80 кв.м.; загальна площа квартири становить 47,20/45,30 кв.м., житлова площа 27,80 кв.м.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачу ОСОБА_3 на праві власності належить 1/3 частина вказаної квартири, а відповідачу належить 2/3 часток спірної квартири.

Позивач просить виділити у його користування одну кімнату, площею 11,20 кв.м., яка за своїм розміром перевищує розмір частки позивача у спільній власності кожної із сторін. Відповідач проти такого поділу квартири заперечувала.

Крім того, суд не бере до уваги висновок №478 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 14.06.2018 року на замовлення начальника відділу Хотинського бюро правової допомоги ОСОБА_4, ринкова вартість квартири АДРЕСА_2»А» в м.Чернівці складає 683224 грн., із заокругленням 683000 грн.; вартість 1/3 частини квартири складає 227668 грн., із заокругленням 228000 грн.; вартість 2/3 частини квартири складає 455336 грн., із заокругленням 455000 грн. Запропоновані варіанти поділу судовим експертом ОСОБА_9 зменшують 2/3 частки квартири та збільшують 1/3 частки квартири, без врахуванням того, що кімнати в квартирі є суміжні, оскільки вказаний висновок подано із порушенням вимог ЦПК , не до початку розгляду справи по суті, а після надання пояснень сторонами.

Таким чином, приймаючи до уваги викладені обставини щодо порядку користування жилими приміщеннями у квартирі, яка належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення є відособленими та за розміром відповідають часткам цих осіб у квартирі, а також те, що в квартирі відсутня кімната, яка б за своїм розміром відповідала ідеальній частці кожного із співвласників, встановити порядок користування спірним житловим приміщенням у судовому порядку неможливо, оскільки буде порушено права відповідача.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Зокрема, у п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України N 2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року N 15-рп/2004у справі N 1-33/2004.

Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення частково.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином з відповідача ОСОБА_5 підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого позивачем судового збору, належним чином підтвердженого відповідним платіжним дорученням від 20.12.2016 року в розмірі 689,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 155 ЖК України, ст. ст. 15, 6, 23, 316, 317, 319, 321, 358, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦК України, - В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про зобов»язання відповідача усунути перешкоди у користуванні майном шляхом вселення та передачі ключів до кварти та встановлення порядку користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_3 перешкоди у користуванні квартирою №46 у будинку №10А по вул. Небесної Сотні у м. Чернівці, які чиняться ОСОБА_5 та вселити ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_3

Стягнути з ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 704.80 грн. на користь ОСОБА_3.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 12.07.2018р.

Суддя Слободян Г.М.