№ 637/1188/17
№ 2/637/23/18
РІШЕННЯ

Іменем України

27 липня 2018 року с.м.т. Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Островської Н.І.,

за участю секретаря Бутрик Ю.С.,

відповідач: представник за довіреністю Дорогань В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду с.м.т. Шевченкове Харківської області цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року позивач, публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернувся до суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором.

Мотивуючи позов зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 25.07.2011 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 6 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В порушення умов договору та вимог закону відповідач зобов'язання належним чином не виконав, в зв'язку з чим станом на 31.07.2017 року має заборгованість у розмірі 66 674,40 гривень, яка складається з наступного: 6 485,49 гривень - заборгованість за кредитом; 53 237,75 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 300,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); 3 151,16 - штраф (процентна складова). Представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за договором у розмірі 66 674,40 гривень, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600,00 гривень.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів, позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення, надавши відзив зазначив, що дійсно ОСОБА_2 отримував кредит у ПАТ КБ "ПриватБанк" в 2011 році та кредитну картку № НОМЕР_2, але всі кошти за кредитним договором були ним сплачені у квітні 2014 року, а також була здійснена оплата щодо закриття кредитної лінії. У квітні 2014 року його платежі здійснювались через термінал ПАТ КБ "ПриватБанк" у м. Харкові по вул. Миру-5, де раніше був розташований супермаркет "Таргет". Квитанцію про сплату за кредитним договором у квітні 2014 року надати не має можливості, оскільки закінчився 3-річний термін зберігання. Докази сплати ним у квітні 2014 року кредитних коштів та закриття кредитної лінії може надати ПАТ КБ "ПриватБанк" в разі надання копій чеків терміналу, розташованого раніше у м. Харкові по вул. Миру-5 в супермаркеті "Таргет". Окрім того зазначає, що навіть якщо припустити, що він порушив умови кредитного договору, то останній платіж був проведений у квітні 2014 року і саме з цього періоду часу ПАТ КБ "ПриватБанк" дізнався про порушення своїх прав. ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з відповідним позовом у жовтні 2017 року, а отже пропустив строк позовної давності. Відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, з'ясувавши позиції сторін, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 25 липня 2011 між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 8-32).

Згідно з пунктом 2.1.1.2.11 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Пунктом 2.1.1.2.12 Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку.

Відповідно до пункту 1.1.7.12 Правил надання банком послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк.

Також судом встановлено, що останній платіж за умовами договору ОСОБА_2 здійснено 22 листопада 2014 року /а.с. 5/.

Відповідно до розрахунку, наданого банком, станом на 31.07.2017 року заборгованість ОСОБА_2 становила 66 674,40 гривень, з якої: 6 485,49 гривень - заборгованість за кредитом; 53 237,75 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 300,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); 3 151,16 - штраф (процентна складова) (а.с. 4-6).

Окрім того, представник відповідача завив про застосування строку позовної давності /а.с. 50/

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі й на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частинипершої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк (термін) відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином, з огляду на наявність порушення позичальником умов кредитного договору, то позов АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за цим договором є доведеним.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

В зв"язку з викладеним, не підлягає стягненню штраф /процентова складова/ у розмірі 3151,16 грн.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у справі № 6-1374цс17 від 11.10.2017 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частиначетверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору встановлено окремі самостійні зобов'язання, як і деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником щомісячними платежами, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15.

Установивши, що останній платіж на погашення кредитної заборгованості за договором від 25 липня 2011 року позичальником було внесено 22 листопада 2014 року, а з позовом до суду банк звернувся 7 листопада 2017 року, суд вважає, що позивачем не пропущено строки позовної давності.

Твердження представника відповідача про те, що ОСОБА_2 у квітні залишив вищевказану кредитну картку працівнику банку у м. Харкові по вул. Миру-5, де раніше був розташований супермаркет "Таргет" спростовуються самим же відповідачем, який надав до суду з відзивом на позов копію кредитної картки № НОМЕР_2, на яку він 25.07.2011 року отримав кредит у ПАТ КБ "ПриватБанк /а.с. 52/.

Доводи відповідача, що він повністю розрахувався з банком спростовуються розрахунком заборгованості за договором від 25.07.2011 року між ПриватБанком та ОСОБА_2, виписками по кредитному рахунку /а.с. 4-6, 99-107/.

Іншого відповідачем не надано.

Суд також критично ставиться до клопотання відповідача про залишення без розгляду позову на підставі п.9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України в зв"язку з ненаданням доказів за запитом суду, оскільки Банком тричі на запити суду надіслано відповіді /а.с. 71-82, 96-107, 118-130/.

З огляду на викладене вище, позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 526, 527, 530, 623, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України ,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Богуславка Борівського району Харківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги-50, , рахунок № 3111, МФО: 305299) заборгованість за договором від 25.07.2011 року у розмірі 63523,24 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1 600,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Шевченківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 цього Кодексу.

Суддя

Н.І.Островська