Ухвала

Іменем України

31 липня 2018 року м. Суми

Справа № 592/698/18

Номер провадження 22-ц/788/1100/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Виконавчого комітету Сумської міської ради - Чувакової О.О.,

представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 травня 2018 року, постановлену під головуванням судді Фоменко І.М. у приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми

у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_1, яка діє від себе та від імені неповнолітнього ОСОБА_9 до Виконавчого комітету Сумської міської ради, ОСОБА_4, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Коменерго-Суми», про встановлення факту вселення в квартиру та скасування реєстрації, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У січні 2018 року ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_1, яка діє від себе та від імені неповнолітнього ОСОБА_9 звернулися з позовом до Виконавчого комітету Сумської міської ради та ОСОБА_4 про встановлення факту вселення в квартиру та скасування реєстрації.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_1, яка діє від себе та від імені неповнолітнього ОСОБА_9, до Виконавчого комітету Сумської міської ради та ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 в солідарному порядку 11 167 грн на компенсацію витрат на правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, поверхове з'ясування судом обставин справи, просять скасувати ухвалу в частині стягнення з них в солідарному порядку витрат на професійну правничу допомогу.

Вважають, що відповідачем не обґрунтовано розумності витрат на оплату професійної правничої допомоги, обсяг виконаних адвокатом робіт та їх вартість. Зазначають, що відповідачем не надано детального опису виконаних робіт. Крім того вказують, що адвокат ОСОБА_5 безпідставно представляв інтереси ОСОБА_4 за угодою, укладеною адвокатом з ОСОБА_10

В частині залишення позовних вимог без розгляду ухвала суду не оскаржується.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Посилається на те, що ним було надано розрахунок розміру витрат на професійну правничу допомогу, який містить детальний опис виконаних робіт, розмір витрат на правову допомогу, а також надано докази оплати наданих послуг. Також вказує, що в ході розгляду справи позивачі не оспорювали розмір понесених витрат на оплату правничої допомоги.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, думку апелянта ОСОБА_1, яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5, думку представника відповідача виконкому Сумської міської ради Чувакової О.О., яка при ухваленні судового рішення покладається на розсуд суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Постановляючи ухвалу в частині компенсації витрат на оплату правничої допомоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позов підлягає залишенню без розгляду, то понесені ОСОБА_4 документально підтверджені судові витрати, у відповідності до положень ст. 142 ЦПК України, підлягають стягненню із позивачів у повному обсязі.

Утім погодитися з указаним висновком суду не можна з наступних підстав.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи убачається, що 07 лютого 2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_4 укладено договір про надання правничої допомоги при розгляді справи № 592/698/18 (а. с. 53).

Пунктом 7. 1 цього договору сторони визначили, що вартість послуг адвоката складає:

аналіз чинного законодавства України та дослідження практики застосування відповідних норм права з метою забезпечення законних інтересів та прав клієнта, пов'язаних із застосуванням законодавства - 3 000 грн;

аналіз документів по справі - 3 000 грн;

складання процесуальних документів - 4 000 грн;

представництво прав та законних інтересів клієнта в кожному судовому засіданні за годину роботи, починаючи з часу призначення справи до розгляду в судовому засіданні до фактичного закінчення судового засідання - 1 000 грн.

08 лютого, 14 лютого та 06 квітня 2018 року ОСОБА_4 було сплачено адвокату ОСОБА_5 відповідно 6 000 грн, 4 000 грн та 1 167 грн на виконання вказаного договору (а. с. 102).

19 лютого 2018 року адвокат ОСОБА_5 надав попередній розрахунок розміру витрат на професійну правничу допомогу по даній справі, де вартість фактичних послуг зазначено у сумі 20 000 грн (а. с. 55).

Як роз'яснено в п. 47 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10, право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Згідно до положень ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представником ОСОБА_4 докази сплати витрат на правову допомогу були подані з дотриманням строків, передбачених ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Понесення ОСОБА_4 витрати на правову допомогу, в присудженому до стягнення розмірі - 11 167 грн. 00 коп., підтверджується угодою про надання правової допомоги від 07 лютого 2017 року, відповідно до якої сторонами визначено гонорар в сумі 9 000 грн. та 1000 грн. за кожну годину представництва прав та законних інтересів клієнта в кожному судовому засіданні та квитанціями від 08 лютого 2018 року, 20 лютого 2018 року та 06 квітня 2018 року на загальну суму 11 167 грн. 00 коп.

Згідно з наданим ОСОБА_5 розрахунком розміру витрат на професійну правничу допомогу від 17 квітня 2018 року, на виконання вказаної угоди адвокатом ОСОБА_5 здійснено: 16 лютого 2018 року аналіз чинного законодавства України та аналіз документів по справі і дослідження практики застосування відповідних норм права з метою забезпечення законних інтересів та прав клієнта; 19 лютого 2018 року - складався відзив та клопотання; 23 лютого 2018 року - складалося клопотання; 02 квітня 2018 року брав участь у судовому засіданні та 17 квітня 2018 року складалося клопотання (а. с. 151).

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у позивачів обов'язку щодо компенсації витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із розміром присуджених до відшкодування витрат з оплати правничої допомоги.

Так 16 травня 2018 року позивачі зверталися до суду із запереченням на клопотання, в якому просили відмовити у його задоволенні.

З матеріалів справи убачається, що адвокат ОСОБА_5 брав участь в судових засіданнях в якості представника відповідача: 02 квітня 2018 року, тривалістю 26 хвилин та 17 травня 2018 року, тривалістю 30 хв (а. с. 79, 110). Адвокатом ОСОБА_5 вчинялися також і інші дії поза судовим засіданням по наданню правової допомоги, а саме було складено відзив та три клопотання (а. с. 51-52, 59, 60, 150).

За таких обставин, враховуючи характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, часу витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, витрати відповідача з оплати правничої допомоги за розгляд справи в суді першої інстанції, які підлягають компенсації за рахунок позивачів необхідно зменшити до 2100 грн.

При цьому, колегією суддів ураховано також і поведінку ОСОБА_4 та його представника, які після відкриття провадження у даній справі, усупереч ч. 2 ст. 43, ст. 44 ЦПК України, тривалий час не надавали необхідні, наявні у них докази, що призвело до затягування процесу та свідчить про недобросовісне користування їх процесуальними правами. До того ж судове засідання, призначене на 26 лютого 2018 року, було відкладено за клопотанням самого представника позивача - адвоката ОСОБА_5

З іншого боку позивачі, перед подачею до суду позовної заяви, використали усі можливі засоби та шляхи для з'ясування дійсних обставин, обізнаність у яких виключила б необхідність заявляти вимоги до ОСОБА_4

Крім того, суд першої інстанції, стягуючи з позивачів у солідарному порядку кошти на компенсацію понесених витрат на правничу допомогу, не взяв до уваги, що абзацом 6 пункту 35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

За таких умов на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України ухвалу суду в частині вирішення питання відшкодування витрат з оплати правничої допомоги належить скасувати та постановити в цій частині нову про стягнення з позивачів на користь ОСОБА_4 по 700 грн з кожного на відшкодування витрат на правничу допомогу понесених ним у суді першої інстанції .

Поряд із цим, ОСОБА_4 і в ході апеляційного провадження були понесені витрати на оплату правничої допомоги адвоката ОСОБА_5 у розмірі 3 000 грн, яка надавалася останнім на підставі укладеного між ним та ОСОБА_4 договором про надання правничої допомоги № 1519-р/18 і полягала фактично у підготовці відзиву, клопотання (а. с. 139-141, 147, 148, 149, 150).

Звідси, з огляду на положення ст. 137, 141 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимоги, виходячи зі ступеня складності справи, обсягу наданої адвокатом допомоги, часу витраченого на це, а також принципів розумності, виваженості і справедливості, з ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_11 на користь ОСОБА_4 необхідно стягнути по 200 грн з кожного на відшкодування понесених в апеляційному суді витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 137, 141, 260, 367; п. 4 ч. 1 ст. 379, 381-382 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 травня 2018 року в оскаржуваній частині скасувати.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 по 700 грн. з кожного на відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 по 200 грн. з кожного на відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги, понесених в апеляційному суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 01 серпня 2018 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді : Т. А. Левченко

С. Г. Хвостик