ПОСТАНОВА

Іменем України

10.07.2018 року м. Кропивницький

Справа № 396/2/18

Провадження № 22-ц/781/1129/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Карпенка О.Л. (головуючий, суддя-доповідач), Письменного О.А., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Тимошенко Т.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області (суддя Шепетько В.І.) від 10 квітня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

4 січня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 в якому просив відшкодувати йому завдану майнову шкоду в сумі 9813 грн. 87 коп., моральну шкоду в сумі 10000 грн., вартість експертного дослідження завданих збитків в сумі 1500 грн. та судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 15 вересня 2017 року з вини відповідача, який керував автомобілем ЗАЗ-1105 реєстраційний номер НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої позивачу було завдано тілесних ушкоджень, пошкоджено належний його велосипед, завдано моральних та фізичних страждань.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 10 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Суд мотивував своє рішення тим, що позивач не довів належність пошкодженого внаслідок ДТП велосипеда саме йому, не довів обсяг пошкодження та розмір завданих збитків. Суд також визнав недоведеними факти заподіяння позивачу тілесних ушкоджень та моральної шкоди.

Вимоги апеляційної скарги позивача та короткий зміст її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати його і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Позивач посилається на те, що рішення суду не відповідає обставинам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Суд безпідставно відхилив надані ним докази, які відповідають вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності, підтверджують обставин справи, якими обґрунтовано позовні вимоги.

Узагальнений зміст доводів і заперечень відповідача

Сторони повідомленні про час, дату та місце розгляду справи, але в судове засідання суду апеляційної інстанції особисто не з'явилися.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник позивача - ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

5 вересня 2017 року о 8 год. 10 хв. в м. Новоукраїнка Кіровоградської області ОСОБА_5 керуючи автомобілем ЗАЗ 1105 д/н НОМЕР_1 по вул. В. Демченка на перехресті з вул. Покровською, перед поворотом ліворуч порушуючи вимоги п. 16.13 ПДР України не надав а перевагу в русі велосипеду, під керуванням ОСОБА_4, що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку, та скоїв з ним зіткнення. В результаті ДТП отримано механічні пошкодження, тілесні ушкодження ОСОБА_4 та завдано матеріальні збитки.

Постановою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2017 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного проступку, передбаченого ст. 124 КУпАП, за вказаних обставин.

Оцінка суду

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Одним з основних принципів цивільного судочинства, вказаних у ч. 3 ст. 2 цього Коденку, є змагальність сторін, що включає в себе обов'язок кожної сторони довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України.

У даній справі позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої йому внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача.

Той факт, що 15 вересня 2017 року ОСОБА_5, керуючи легковим автомобілем, порушив Правила дорожнього руху і здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 сторонами визнається.

Крім того ці обставини а також вина відповідача в заподіянні механічних пошкоджень керованого позивачем велосипеду, заподіяння йому тілесних ушкоджень та матеріальних збитків встановлена судовим рішенням - постановою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2017 року у справі про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за скоєння проступку.

Відповідно до приписів частин 1, 6 ст. 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню при розгляді справи про правові наслідки дій відповідача, стосовно якого ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином факт пошкодження внаслідок ДТП майна, яким володів позивач, та ушкодження його здоров'я не підлягають доказуванню.

Суд першої інстанції не дав оцінку постанові про закриття кримінального провадження від 30 вересня 2017 року (а.с. 31) в якій вказано, що під час вказаної ДТП ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді забійних ран правої гомілки, забою м'яких тканин лобної ділянки, закритої черепно-мозкової травми - струс головного мозку, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 135 від 22 вересня 2017 року. Отримані ОСОБА_4 тілесні ушкодження віднесено до категорії легких.

Дані про те, що постанова про закриття кримінального провадження була скасована чи оскаржувала ся відсутні.

Вказана постанова являється письмовим доказом у справі, відповідає вимогам ст. 77 - 80 ЦПК України, іншим доказам у справі не суперечить.

Позивач посилався на те, що на придбання ліків та лікарських засобів для лікування отриманих травм цього ж дня, тобто 15 вересня 2017 року, ним витрачено 107 грн. 02 коп., що підтверджується фіскальним чеком (а.с. 26).

Отже висновок суд про недоведеність факту отримання позивачем в результаті ДТП тілесних ушкоджень є невірним і суперечить доказам у справі.

Обставини механічного пошкодження велосипеду, яким керував ОСОБА_4, також встановлено постановою суду від 12 грудня 2017 року у справі № 396/1936/17 (а.с. 6).

На обґрунтування характеру ушкоджень транспортного засобу та розміру завданого збитку позивач надав звіт № 288 про оцінку транспортного засобу марки CUBE Analog номер рами НОМЕР_2 станом на 28 жовтня 2017 року з додатками (а.с. 10 - 25).

Цей звіт складений на замовлення позивача фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7, який являється оцінювачем, суб'єктом оціночної діяльності в розумінні Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (№ 2658-ІІІ).

Згідно ст. 3 Закону № 2658-ІІІ оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності. Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання.

Як вказано у звіті № 288, оцінку проведено на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 4 серпня 2009 року № 724/16740, Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, довідково-інформаційних джерел та з використанням комп'ютерної системи «Audatex».

Згідно висновку оцінювача вартість матеріального збитку, завданого в результаті ДТП власнику колісного транспортного засобу марки CUBE Analog номер рами НОМЕР_2 станом на 28 жовтня 2017 року становить 9717 грн. 34 коп. Як вбачається з мотивувальної частини звіту, збитки визначені на рівні вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, а його ринкова вартість становила 14666 грн. 00 коп.

З метою проведення оцінки оцінювач здійснив огляд велосипеда та виявив наявність пошкоджень пов'язаних з подією ДТП, а саме: деформацію рами, глибокі сколи зовнішньої поверхні підніжки, розриви сидіння, викривлення диску заднього колеса та заднього гальмівного диску.

Висновок суду про те, що огляд велосипеда проводився більш ніж через місяць після ДТП і це могло вплинути на стан велосипеда внаслідок імовірної можливості отримання додаткових ушкоджень ґрунтується на припущеннях. Ба більше, суперечить висновку зробленого оцінювачем, який вказав у протоколі огляду, що пошкоджень, не пов'язаних з ДТП, ним не виявлено (а.с. 20).

Висновки суду щодо недостовірності звіту про оцінку у зв'язку з тим, що у суда виникли сумніви у правосуб'єктності особи, яка здійснила оцінку, є надуманими.

Суд мав можливість перевірити наявність у ФОП ОСОБА_7 повноважень на здійснення оцінки так, як оцінювачем у звіті наведені відомості про його кваліфікацію та реєстрацію у Державному реєстрі оцінювачів. Зважаючи на те, що Державний реєстр оцінювачів є відкритим в он-лайн доступі, як і Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд не мав перешкод у з'ясуванні цього питання, а при необхідності міг роз'яснити позивачу необхідність в подані додаткових доказів та наслідки не вчинення таких дій, що судом зроблено не було.

Згідно виданого 26 грудня 2014 року Фондом державного майна України ОСОБА_7 сертифіката № 17352/14 (а.с. 165), який є дійсним з 26 грудня 2014 року до 26 грудня 2017 року, ОСОБА_7 володіє спеціалізацією 1.3. «Оцінка колісних транспортних засобів». Крім того він зареєстрований як фізична особа-підприємець і його реєстрація не припинена.

Суд не обґрунтував необхідність надання йому протоколів огляду велосипеда відразу після ДТП, не встановив хто мав здійснити такий огляд і як відсутність такого протоколу вплинула на оцінку завданої шкоди, які саме виявлені пошкодження могли утворитися пізніше за часом або з інших причин.

Крім того, суд не врахував, що відповідач, який заперечував проти звіту про оцінку, не надав суду доказів на його спростування: рецензії звіту про оцінку (ст. 13 Закону № 2658-ІІІ), висновку експертизи, не просив суд призначити судову експертизу.

Суд вважає, що правильність і обґрунтованість звіту № 288 про оцінку транспортного засобу не спростовано ні відповідачем, ні судом.

Цей звіт не суперечить ніяким іншим доказам у справі, а отже будь-які сумніви суду першої інстанції щодо цього доказу є необґрунтованими.

Висновок суду про те, що позивач не довів належність пошкодженого в ДТП велосипеду саме йому є необґрунтованим.

По-перше, у відзиві на позов відповідач не заперечував належність велосипеду позивачу. По-друге, правомірність набуття права власності, як і правомірність набуття права володіння чужим майном презюмується (ч. 2 ст. 328, ч. 3 ст. 397 ЦК України). По-третє, наявність у потерпілого права на пошкоджене майно, похідного від права власності, не позбавляє його права на відшкодування, що випливає із змісту статей 386, 395, 396 ЦК України.

Враховуючи, що право власності позивача на пошкоджений під час ДТП велосипед ніким не оспорюється, інші особи вимог до відповідача про відшкодування майнової шкоди не пред'являли у суду були відсутні підстави вважати, що право вимоги не належить позивачу.

Щодо висновку місцевого суду про недоведеність факту заподіяння позивачеві моральної шкоди, то суд вважає його таким, що не відповідає обставинам справи.

Відповідно до пунктів 1 - 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особазазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Суд не врахував, що внаслідок ДТП позивачу було завдано фізичного болю та страждань через отримані ним тілесні ушкодження, а також душевних страждань через пошкодження його майна та протиправну поведінку відповідача щодо нього і його майна.

Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Діяльність з використання автомобіля являється джерелом підвищеної небезпеки оскільки вона не є повністю контрольована людиною та створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Натомість використання велосипеда не може вважатися джерелом підвищеної небезпеки так, як велосипед приводиться в дію лише за рахунок фізичної сили людини і повністю контролюється нею.

Судом встановлено, що шкоду позивачу завдано внаслідок зіткнення легкового автомобіля з велосипедом.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, орендитощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за завдану ним шкоду настає незалежно від наявності його вини.

За загальним правилом відшкодування шкоди, сформульованим у ст. 1166 ЦК України, шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Реалізуючи своє право на вибір способу відшкодування завданої майнової шкоди, позивач пред'явив вимогу про стягнення збитків, а саме витрат необхідних на відновлення велосипеда в сумі 9717 грн. 34 коп., що є меншим ніж ринкова вартість цього транспортного засобу.

Крім того, позивач поніс необхідні в такому випадку витрати пов'язані з оцінкою розміру завданого йому збитку, що становить 1500 грн. (а.с. 7, 8). Ці витрати також являються збитками позивача і підлягають компенсації відповідачем.

Потерпілий, здоров'ю якого завдано шкоди, має право на відшкодування витрат на його відновлення. У даній справи встановлено, що ушкодження здоров'я позивач отримав під час ДТП а на його відновлення поніс витрати в сумі 107 грн. 02 коп.

Суд дійшов висновку, що вимоги позивача про відшкодування майнової шкоди є правомірними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Крім того, виходячи з приписів статей 23, 1187 ЦК України, позивач має право вимагати від відповідача компенсації завданої йому моральної шкоди.

Проте, оцінюючи розмір відшкодування, позивач не дотримався принципів розумності і справедливості та переоцінив глибину своїх фізичних та моральних страждань оскільки отримані ним тілесні ушкодження були легкими, не потягли за собою тяжких наслідків, тривалого розладу здоров'я, а пошкодження велосипеду являються відновлювальними.

З урахуванням обставин справи, суд вважає, що достатнім розміром компенсації моральної шкоди буде присудження позивачу 3000 грн.

Висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанції не дотримався загальних вимог процесуального права, не дав належну оцінку доказам у справі, неповно встановив обставини справи, невірно визначив відповідні до них правовідносини та позбавив себе можливості правильно застосувати норми матеріального права, а тому, відповідно до норм ст. 376 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов'язані з сплатою судового збору пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 10 квітня 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди задовольнити повністю, а в частині відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4

11310 грн. 87 коп. завданих збитків, 3000 грн. відшкодування моральної шкоди та 1067 грн. 77 коп. судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду з підстав передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 20 липня 2018 року

Головуючий О.Л. Карпенко

Судді: С.І. Мурашко

О.А. Письменний