Справа № 361/3687/15-ц Головуючий у І інстанції Сердинський В. С.
Провадження № 22-ц/780/3035/18 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 23 30.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 липня 2018 року м.Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії судів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Верланова С.М., Голуб С.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2015 року у справі за позовом Житлово-експлуатаційної служби Публічного акціонерного товариства «Броварський завод будівельних конструкцій» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за надані житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року Житлово-експлуатаційна службаПАТ «Броварський завод будівельних конструкцій» звернулася до суду із вказаним вище позовом, який мотивований тим, що відповідачка є власником квартири АДРЕСА_1 Київської області та є споживачем послуг з утримання будинку і прибудинкової території. Вказані послуги надаються ЖЕС, яка є балансоутримувачем багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1

Тарифи за послуги розраховуються відповідно до рішень Броварської міської ради № 436 від 28 серпня 2007 року «Про погодження тарифу на оплату витрат, пов'язаних з утриманням будинків та прибудинкових територій ЖЕС ВАТ «БЗБК» та № 667 від 18 листопада 2014 року «Про погодження тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій ЖЕС ПАТ «БЗБК».

На порушення зобов'язальних правовідносин, що склалися між сторонами, відповідачка не сплачує кошти за надані послуги, в результаті чого за період із 01 травня 2012 року по 01 травня 2015 року у неї виник борг в розмірі 5140,14 грн. ЖЕС звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, проте за заявою відповідачки судовий наказ скасовано ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2015 року. У зв'язку із наведеними просив стягнути з відповідачки на користь Житлово-експлуатаційної службиПАТ «Броварський завод будівельних конструкцій» борг за надані послуги в розмірі 5140,14 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2015 року позов задоволено.Стягнуто із відповідачки на користь ЖЕС ПАТ «БЗБК» борг за надані послуги в розмірі 5140,14 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2018 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні вимог позивача у повному обсязі, посилаючись на істотні порушення судом норм процесуального та матеріального права. Скарга мотивована тим, що ЖЕС не є особою, яка має право вимоги до неї, бо між ними відсутні будь-які договірні відносини, які є підставою для виникнення прав та обов'язків. Суд не звернув уваги, що Закон України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає здійснення відносин між учасниками виключно на договірних засадах, а оскільки договір про надання послуг між сторонами не укладався, то відповідно ЖЕС не є надавачем послуг щодо неї, а вона не є їх споживачем. Під час розгляду справи позивач не надав ні переліку послуг, ні розрахунку їх вартості, ні доказів надання їй таких послуг. Також вважає, що відсутні докази про те, що позивач є балансоутримувачем багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 Вказує, що послуги фактично не надавалися, не проводилося прибирання сходинкових кліток, прибудинкової території, не проводився поточний ремонт. Оскільки позивач не надавав ніяких розрахункових документів для сплати, то відсутні підстави для стягнення боргу, інфляційних втрат та 3 % річних. Вона не була повідомлена про дату і час розгляду справи, а тому не мала змоги надати про це докази.

Позивач відзив на апеляційну скаргу до суду не подав.

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 5140,14 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов і стягуючи борг за надані комунальні послуги, суд обгрунтовував свої висновки тим, що відповідачка ОСОБА_2 як споживач комунальних послуг не проводить оплату за надані послуги з утримання будинку і прибудинкової території, має заборгованість, що у свою чергу порушує права позивача як надавача послуг та є підставою для стягнення боргу в судовому порядку.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (був чинним на час надання послуг та ухвалення судового рішення) до житлово-комунальних послуг відносяться послуги із утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Згідно положень ч.3 ст.20 вказаного Закону та п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків, затверджених постановою КМ України № 572 від 8 жовтня 1992 року споживач зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно п.5 Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою КМ України № 529 від 20 травня 2009 року (з послідуючими змінами) розрахунковим періодом сплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше встановленого договором числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що відповідачка ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 22 квітня 2005 року (а.с.7-8).

Відповідачка ОСОБА_2 є споживачем послуг з утримання будинку і прибудинкової території, що надаються позивачем - Житлово-експлуатаційною службоюПАТ «Броварський завод будівельних конструкцій», який є балансоутримувачем багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1, що стверджується рішеннями виконкому Броварської міськради про встановлення тарифів ЖЕС в будинку по вул.Грушевського 17/1 (а.с.15-18) та Положенням про відокремлений підрозділ ЖЕС ПАТ «БЗБК» (а.с.19-21).

Тарифи за послуги з утримання будинку і прибудинкової території розраховуються ЖЕС відповідно до рішень Броварської міської ради № 436 від 28 серпня 2007 року «Про погодження тарифу на оплату витрат, пов'язаних з утриманням будинків та прибудинкових територій ЖЕС ВАТ «БЗБК» та № 667 від 18 листопада 2014 року «Про погодження тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій ЖЕС ПАТ «БЗБК».

Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між сторонами у встановленому законом порядку не укладався.

Також судом встановлено, що відповідачка не проводить оплату за надані позивачем послуги по утриманню будинку і прибудинкової території внаслідок чого за період із 01 травня 2012 року по 01 травня 2015 року (тобто за три роки до звернення до суду) у неї виник борг в розмірі 5140,14 грн., що стверджується наданими ЖЕС розрахунками боргу за кожен рік (а.с.11-14). Невиплатою даних платежів відповідачкою порушені права позивача, передбачені законом.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

За таких обставин, враховуючи, що неоплата відповідачкою наданих послуг порушує права ЖЕС як надавача послуг, які підлягають до захисту, суд обгрунтовано стягнув із відповідачки на користь позивача борг за надані послуги.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка не була повідомлена про час розгляду справи, спростовуються матеріалами цивільної справи, в якихнаявне рекомендоване повідомлення про вручення 14 вересня 2015 року судової повістки на ім'я ОСОБА_2 за місцем проживання її чоловіку ОСОБА_3 Згідно ч.3 ст.76 ЦПК України (в редакції нас ухвалення рішення) якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом із нею. Отже, відповідачка була заздалегіть належно повідомлена судом про час розгляду справи, проте до суду не з'явилася і про причини неявки не повідомила, розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд.

Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи скарги про те, що оскільки Закон України «Про житлово-комунальні послуги»від 24 червня 2004 року № 1875-IV (чинний на час надання послуг та ухвалення судового рішення) передбачає здійснення відносин між учасниками виключно на договірних засадах, а договір про надання послуг між сторонами не укладався, то ЖЕС не є особою, яка має право вимоги до ОСОБА_2, бо ЖЕС не є надавачем послуг щодо відповідачки, а остання не є їх споживачем.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка є власником і мешкає у квартирі НОМЕР_1 будинку по АДРЕСА_1, балансоутримувачем якого є позивач, який і надає послуги з утримання будинку і прибудинкової території. Той факт, що між сторонами не укладено договір про надання послуг не є підставою для звільнення відповідачки від оплати наданих позивачем послуг.

Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд України у постанові від 20 квітня 2016 року при розгляді справи № 6-2951цс15, предметом якої був спір про стягнення боргу за надані комунальні послуги. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив висновок, відповідно до якого, хоча у ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що відносини між учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п.1 ч.1 ст.20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 вказаного Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем не надано ні переліку послуг, ні розрахунку їх вартості суперечать матеріалам справи, в яких містяться додатки до рішень Броварського міськвиконкому № 436 від 28 серпня 2007 року «Про погодження тарифу на оплату витрат, пов'язаних з утриманням будинків та прибудинкових територій ЖЕС ВАТ «БЗБК» та № 667 від 18 листопада 2014 року «Про погодження тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій ЖЕС ПАТ «БЗБК», які містять перелік послуг та їх вартість (а.с.16-17).

Також в матеріалах справи міститься розрахунок вартості наданих позивачем послуг з утримання будинку і прибудинкової території розрахований помісячно за період із 01 травня 2012 року по 01 травня 2015 року, який є чітким доступним і зрозумілим.

Колегія суддів не приймає до уваги як такі, що не грунтуються на вимогах закону доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для стягнення боргу з огляду на те, що послуги позивачем фактично не надавалися, не проводилося прибирання сходинкових кліток, прибудинкової території, не проводився поточний ремонт.

Питання ненадання чи неналежного надання комунальних послуг врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги»від 24 червня 2004 року № 1875-IV (чинний на час надання послуг та ухвалення судового рішення), відповідно ст.18 якого у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо . Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді.

Такі ж положення закріплені у пунктах 16-18 розділу «Порядок розв'язання спорів» Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою КМ України № 529 від 20 травня 2009 року.

Посилаючись на неналежне надання послуг з боку позивача, відповідачка не надала ні до суду першої інстанції, в тому числі при поданні заяви про перегляд заочного рішення, ні до суду апеляційної інстанції доказів того, що її претензії як споживача оформлялися належним чином відповідно до вимог закону шляхом складання акта-претензії та його подання позивачу і розгляду останнім.

Відповідно доводи ОСОБА_2 про необхідність допиту її чоловіка у якості свідка, який підтвердив би неналежне надання послуг, не грунтуються на законі, бо як вище вказувалося ці обставини доводяться іншими належними і допустимими доказами, а не показами свідка.

Тверждення скаржниці про відсутність доказів того, що позивач є балансоутримувачем багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 спростовуються матеріалами справи, в яких містяться рішення виконавчого комітету Броварської міської ради про встановлення тарифів Житлово-експлуатаційній службіПАТ «БЗБК», як балансоутримувачу багатоквартирних будинків за різними адресами, в тому числі будинку по АДРЕСА_1 (рішення № 436 від 28 серпня 2007 року «Про погодження тарифу на оплату витрат, пов'язаних з утриманням будинків та прибудинкових територій ЖЕС ВАТ «БЗБК» та № 667 від 18 листопада 2014 року «Про погодження тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій ЖЕС ПАТ «БЗБК»).

Посилання у скарзі на те, що оскільки позивач не надавав ніяких розрахункових документів для сплати, то відсутні підстави для стягнення інфляційних втрат та 3 % річних безпідставні. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку боргу, він просить стягнути із відповідачки лише оплату за послуги. Інфляційні втрати та 3 % річних позивачем не нараховувалися.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо задоволення позову, обгрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, колегія судів, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2015 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: