Дата документу Справа №
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний №332/1943/17

Провадження №22-ц/778/2185/18

Апеляційний суд Запорізької області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Подліянової Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства «Водоканал» на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2018 року в складі судді Безлер Л.В. в справі за позовом комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2017 року КП «Водоканал» звернулося до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначено, що відповідачі проживають за адресою: АДРЕСА_1, та користуються послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства здійснюють не у повному обсязі, внаслідок чого за період з 01 жовтня 2014 року по 01 березня 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 7 587 грн. 47 коп..

Просили суд стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості у зазначеному вище розмірі, а також судовий збір.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2018 року в задоволені позову відмовлено.

Рішення суду вмотивовано тим, що позивачем не доведено наявність заборгованості за надані послуги за період з жовтня 2014 року по вересень 2017 року, оскільки із розрахунку заборгованості вбачається, що фактичне надходження грошових коштів за цей період склала сума 4 664,85 грн., у той час як нарахування позивачем за цей період здійснено в сумі 1 845,26 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду КП «Водоканал» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення судом норм процесуального права, просять рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги КП «Водоканал» задовольнити в повному обсязі, судові витрати стягнути з відповідачів.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції не враховано доводи позивача, що всі сплати у сумі 4 664,85 грн. позивачем було віднесено на погашення заборгованості за попереднім судовим рішенням.

Представник КП «Водоканал» та відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції не з'явилися, повідомлені про місце та час розгляду справи згідно до вимог ст..ст.128,130 ЦПК України ( а.с.170, 171, 174).

Від КП «Водоканал» надійшла письмова заява, де міститься клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника ( а.с.176).

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів відхиляє аргументи, викладені в апеляційній скарзі з таких мотивів.

Встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Центру обслуговування абонентів у Заводському районі №536 від 15.02.2016 року, та є споживачами послуг, які надає позивач (а.с.7).

Відносини учасників спору регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

За визначенням, наданим у статті 1 цього Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно із приписами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов'язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 68 ЖК Української РСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно із ч. 1 ст. 64 ЖК Української РСР повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із договору найму жилого приміщення.

Згідно з пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць; оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

На підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №546 від 28 жовтня 1999 року «Про порядок оплати послуг за водоспоживання і водовідведення» збір абонентної платні з населення за водокористування і водовідведення проводиться окремо від інших комунальних послуг.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в повному обсязі, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 77-80 ЦПК України.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підтвердження заявлених вимог КП «Водоканал» надано розрахунки заборгованості за особовим рахунком відповідачів №40802560.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що сума заборгованості у розмірі 7587грн. 47 коп. утворилась починаючи з 01.10.2012 року, тому всі поточні платежі, які були сплачені відповідачем ОСОБА_1, спрямовувались на сплату заборгованості , починаючи з 01.10.2012 року.

Так, за розрахунком заборгованості за період з жовтня 2014 року по лютий 2017 року (включно) вбачається, що КП «Водоканал» нараховано за послуги водопостачання та водовідведення 1459,99 грн., а відповідачами сплачено - 2 731,85 грн. (а.с.5)

Згідно із розрахунком за період з 01 жовтня 2012 року по 28 лютого 2017 року позивачем нараховано за надані послуги суму у розмірі 7 577,75 грн., відповідачами сплачено 4 664,85 грн. поточних оплат, згідно виконавчого листа оплати від відповідачів у цей період не надходило. (а.с.91-95).

Відповідно до розрахунку за період з 01 жовтня 2014 року по 30 вересня 2017 року за надані послуги КП «Водоканал» нараховано 1845,26 грн., сплачено відповідачами - 4 466,77 грн.

Якщо досліджувати період, за який просить стягнути заборгованість позивач, а саме з 01.10.2014 року по 01.03.2017 року, вбачається, що за цей період позивачем було нараховано 1 450,27 грн., сплачено відповідачами - 2 731,85 грн. (а.с.96-99).

Таким чином, сума оплат відповідачів за вказаними розрахунками перевищує суму нарахувань КП «Водоканал», а отже висновки суду першої інстанції про недоведеність наявності заборгованості відповідачів щодо сплати за послуги КП «Водоканал» за період з 01.10.2014 року по 01.03.2017 року у сумі 7 587,47 грн. відповідають наявним у матеріалах справи доказам.

Судом першої інстанції було досліджено призначення платежів, квитанції на сплату житлово-комунальних послуг та історію таких оплат.

Зокрема, аналіз наявних в матеріалах справи копійквитанцій про сплату послуг свідчить про те, що у спірний період у графі «призначення платежу» ОСОБА_1 зазначалося «переказ в оплату послуг», вказувалися періоди оплати, що відповідали попереднім місяцям споживання послуг (а.с.37-56).

Доводи апеляційної скарги про те, що грошові кошти, які щомісячно вносилися відповідачами на оплату комунальних послуг були зараховані на погашення заборгованості за рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2014 року, являються неспроможними і ґрунтуються на неправильному тлумаченні змісту ст. 534 ЦК України.

Крім того, в матеріалах справи міститься довідка ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» №130 від 13.10.2017 року, згідно із якою заборгованість за рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2014 року стягувалася із заробітної плати ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження №52519933 (а.с.57-61). Відомостей щодо врахування вказаних виплат у розрахунках КП «Водоканал» матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції, встановивши обставини у справі у їх сукупності та надавши належну правову оцінку доказам у справі у їх сукупності відповідно до положень статей 81, 89 ЦПК України зважаючи, що сплата комунальних послуг передбачена внесенням щомісячних платежів, відповідачі сплачували поточну заборгованість, передбачених законом підстав для зарахування щомісячних платежів відповідачів на погашення заборгованості за рішенням суду у справі не встановлено, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскільки судом першої інстанції повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Водоканал» залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 липня 2018 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

Г.С. Подліянова