АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1139/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Пєнти І.В.,

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.,

з участю: позивача ОСОБА_4 і її представника ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/19236/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2018 року (суддя Продан Б.Г., повне судове рішення складено 25 травня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_4 до Дочірнього підприємства «Хмельницький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення коштів та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_4, звертаючись до суду з вказаним позовом з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 06 лютого 2018 року, зазначала, що працювала на посаді заступника директора з економічних питань ДП «Хмельницький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Відповідно до наказу від 28 квітня 2017 року №19-ос звільнена з посади на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. При звільненні розрахунок у повному обсязі з нею не проведений.

За відсутності відомостей про несвоєчасне виконання завдань, погіршення якості роботи, порушення трудової дисципліни у 2015-2017 роках в порушення умов Колективного договору розмір надбавки за високі досягнення у праці безпідставно був зменшений з 50% до 20% посадового окладу (червень 2015р.; січень 2016р.), до 25% посадового окладу (лютий, серпень 2016р.) або така надбавка взагалі не виплачувалась (жовтень-грудень 2015р., березень, травень-липень і вересень-грудень 2016р., січень-квітень 2017р.) За 2015-2017 роки не нарахована і не виплачена надбавка за високі досягнення у праці у сумі 46578,81 грн.

За підсумками господарської діяльності підприємства не була виплачена премія за другий, третій і четвертий квартали 2016 року у сумі 33492 грн.

При нарахуванні компенсації за невикористану відпустку до розрахунку середньої заробітної плати не були включені премії до Дня Незалежності у розмірі 200 грн (серпень 2016р.), до дня Автомобіліста та Дорожника - 580 грн (жовен 2016р.), до 8-го Березня - 200 грн (березень 2017р.), надбавку за високі досягнення у праці за 2016-2017 роки у сумі 23309,50 грн, яка не була нарахована і виплачена. Відповідно не доплачено компенсацію за невикористану відпустку у сумі 2394,74 грн.

При розрахунку вихідної допомоги відповідачем невірно визначений період, заробітна плата за який включається до розрахунку, а саме березень-квітень 2017 року. У зв'язку із звільненням 28 квітня 2017 року для нарахування допомоги мала би враховуватись заробітна плата за лютий-березень 2017 року. Тому, не доплачено вихідну допомогу при скороченні у сумі 8230,26 грн.

Наведене є підставою для вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 квітня 2017 року по 06 лютого 2018 року у сумі 134725,58 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2018 року в позові відмовлено.

ОСОБА_4, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на необґрунтованість судового рішення, порушення норм матеріального та процесуального права. Судом невірно застосовано Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, відповідно до якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Звільнення відбулося 28 квітня 2017 року, відповідно розрахунок вихідної допомоги повинен бути здійснений, виходячи із заробітної плати за лютий-березень 2017 року, а не за березень-квітень 2017 року як нарахувало підприємство. Помилковим є висновок суду щодо безпідставності вимог про стягнення надбавки за високі досягнення у праці за 2015-2017 роки та премії за підсумками господарської діяльності за другий, третій і четвертий квартали 2016 року, а відповідно і компенсації за невикористану відпустку. В порушення вимог закону при виплаті компенсації за невикористану відпустку до розрахунку середньої заробітної плати не включені премії до Дня Незалежності, до дня Автомобіліста та Дорожника і до 8-го Березня.

У відзиві відповідач посилається на необґрунтованість доводів апеляційної скарги. Зазначає, що розрахунок з ОСОБА_4 проведений відповідно до вимог закону. Нарахування вихідної допомоги проведено, виходячи з виплат за березень і квітень 2017 року, оскільки саме ці два місяці передували звільненню позивача 28 квітня 2017 року, у квітні нею відпрацьований повний місяць. Згідно з умовами Колективного договору надбавка за високі досягнення у праці виплачувалася на підставі наказів керівника підприємства. Виплата ОСОБА_4 надбавки у розмірі 20%, 25% або відсутність такої надбавки були обумовлені зменшенням відповідно до наказу №88 від 20 жовтня 2015 року і №22 від 18 квітня 2016 року обсягу обов'язків позивача. Преміювання працівників здійснюється за результатами роботи підприємства на підставі наказу керівника. На час звільнення наказ по підприємству про виплату премії за другий, третій і четвертий квартали 2016 року не видавалися. За відсутності підстав для нарахування надбавки і премії правильною є виплата компенсації за невикористану відпустку. Одноразові премії при обчисленні середньої заробітної плати не враховується.

Згідно з п.п. 8 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 і її представник апеляційну скаргу підтримали. Представник відповідача визнав апеляційну скаргу необґрунтованою у повному обсязі.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, аргументи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, приймаються до уваги з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач працювала на посаді заступника директора з економічних питань ДП «Хмельницький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Відповідно до наказу від 28 квітня 2017 року №19-ос звільнена з роботи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідач у встановлений законом строк виплатив ОСОБА_4 не оспорювані суми, належні працівникові при звільненні.

Наведене підтверджується матеріалами справи і не заперечується сторонами.

При відмові в позові суд виходив з того, що розрахунок при звільненні позивача проведений підприємством у повному обсязі у встановленому законом порядку.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно із ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

ОСОБА_4 оспорює правильність виплати: надбавки за високі досягнення у праці за червень, жовтень-грудень 2015 року, січень, лютий, березень, травень-грудень 2016 року, січень-квітень 2017 року; премії за підсумками господарської діяльності за другий, третій і четвертий квартали 2016 року; компенсації за невикористану відпусту; вихідної допомоги при звільненні за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами (ч. 2 ст. 97 КЗпП України).

Пунктом 2.2. розділу 2. Оплата праці. Підвищення рівня доходів Колективного договору передбачено встановлення надбавок і доплат до тарифних ставок і посадових окладів згідно з додатком №1.4.

Відповідно до додатку №1.4. за високі досягнення у праці (керівникам, професіоналам, фахівцям та технічним службовцям) встановлюється надбавка до 50% посадового окладу. У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи, порушення трудової дисципліни ці надбавки скасовуються або зменшуються.

Згідно з Положенням про преміювання працівників ДП «Хмельницький облавтодор» з метою стимулювання працівників підприємства встановлюються щоквартальні (щомісячні) умови преміювання. Преміювання здійснюється для директора та працівників апарату ДП «Хмельницький облавтодор» на підставі виконання умов преміювання, передбачених відповідними наказами ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

У розділі 3. Стимулювання працівників: Соціальні гарантії Колективного договору зазначено, що надбавки та доплати до тарифних ставок і посадових окладів працівників встановлюються згідно з додатком №1.4. з обов'язковою аргументацією необхідності встановлення у відповідному наказі.

Як вбачається з матеріалів справи, виплата надбавки за високі досягнення у праці і премії за підсумками господарської діяльності підприємства проводилася на підставі наказів директора ДП «Хмельницький облавтодор».

Виплата ОСОБА_4 надбавки за високі досягнення у праці проведена відповідно до наказів: №55 від 30 червня 2015 року за червень 2015р. у сумі 796 грн, №4-ос від 29 січня 2016 року за січень 2016р. - 1050 грн, №10-ос від 29 лютого 2016 року за лютий 2016р. - 625 грн, №50-ос від 29 серпня 2016 року за серпень 2016р. - у розмірі 25% посадового окладу.

Відповідно до наказів №33-ос від 31 травня 2016 року, №42-ос від 30 червня 2016 року, №36-ос від 28 жовтня 2016 року, №65-ос від 30 листопада 2016 року, №73-ос від 28 грудня 2016 року, №04-ос від 31 січня 2017 року, №15-ос від 31 березня 2017 року, №20-ос від 28 квітня 2017 року виплата позивачеві надбавки за високі досягнення у праці не передбачена (0%).

Виплата премії за підсумками господарської діяльності підприємства за другий і третій квартали 2016 року проводилася уже після звільнення ОСОБА_4 на підставі наказів №21-ос від 03 травня 2017 року, №24-ос від 31 травня 2017 року і така премія не могла бути виплачена їй при проведенні розрахунку.

Інформація про виплату працівникам підприємства надбавки за високі досягнення у праці за жовтень-грудень 2015 року; березень, липень, вересень 2016 року; лютий 2017 року і премії за підсумками роботи за четвертий квартал 2016 року у матеріалах справи відсутня.

Із змісту відзивів на позов, на апеляційну скаргу і пояснень представника відповідача у засіданні апеляційного суду вбачається, що у зазначений період надбавка за високі досягнення у праці і премія за підсумками роботи за четвертий квартал 2016 року на підприємстві взагалі не виплачувалися.

Зменшення розміру надбавки за високі досягнення у праці, невиплату позивачеві такої надбавки ДП «Хмельницький облавтодор» мотивує зменшенням функціональних обов'язків заступника директора з економічних питань відповідно до наказів №88 від 20 жовтня 2015 року і №22 від 18 квітня 2016 року та зниженням якості роботи, що підтверджується доповідною запискою головного інженера підприємства від 17 березня 2016 року.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_4 не оскаржила накази про призначення їй надбавки за високі досягнення у праці у розмірі 20% посадового окладу за червень 2015 року, січень 2016 року; у розмірі 25% посадового окладу за лютий, серпень 2016 року, накази про невиплату їй такої надбавки за травень, червень, жовтень-грудень 2016 року; січень, березень-квітень 2017 року, накази про виплату премії за підсумками господарської діяльності за другий і третій квартали 2016 року, а також бездіяльність керівника підприємства щодо невидання наказів про виплату надбавки за високі досягнення у праці за жовтень-грудень 2015 року; березень, липень, вересень 2016 року; лютий 2017 року і премії за підсумками роботи за четвертий квартал 2016 року, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо правомірності виплати позивачеві зазначеної надбавки і премії.

Отже, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про не проведення повного розрахунку в частині зазначених виплат, а також щодо включення невиплаченої надбавки і премії при обрахунку середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористану відпустку.

Правильним також є висновок суду, що при нарахуванні компенсації за невикористану відпустку до розрахунку середньої заробітної плати не підлягають включенню премії до Дня Незалежності у розмірі 200 грн за серпень 2016 року, до дня Автомобіліста та Дорожника - 580 грн за жовтень 2016 року, до 8-го Березня - 200 грн за березень 2017 року, оскільки відповідно до п. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок), при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати.

Саме одноразовими виплатами є премії до Дня Незалежності, до дня Автомобіліста та Дорожника, до 8-го Березня.

Тому, не ґрунтуються на законі посилання позивача в апеляційній скарзі на необхідність включення зазначених премій при обрахунку середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористану відпустку.

На підставі ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 1 ст. 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

При звільненні ОСОБА_4 виплачена вихідна допомога у розмірі середнього місячного заробітку, обчисленого виходячи з виплат за

останні два календарні місяці роботи - за березень-квітень 2017 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відповідність такої виплати вимогам закону і не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в цій частині з таких підстав.

В силу ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою

пов'язана відповідна виплата.

Позивач звільнена з роботи в останній робочий день квітня місяця 2017 року. Згідно з табелем обліку робочого часу по ДП «Хмельницький облавтодор» за квітень 2017 року ОСОБА_4 відпрацювала повний місяць 19 робочих днів. Тому, суд підставно прийшов до висновку, що звільненню з роботи передували два календарні місяці роботи - березень-квітень 2017 року, виходячи з виплат за які була обчислена середньомісячна заробітна плата для нарахування вихідної допомоги.

У зв'язку з правильністю розрахунку при звільненні позивача відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 липня 2018 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ І.В. Пєнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай