Номер провадження: 22-ц/785/5595/18
Номер справи місцевого суду: 514/1665/17
Головуючий у першій інстанції Тончева Н. М.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Кононенко Н.А.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника ПАТ «ЧБРР» - адвоката Бойченка С.М.,

представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» Матвієнка Андрія Анатолійовича на рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 19 березня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, представником яких є ОСОБА_6, до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції»Матвієнка Андрія Анатолійовича про припинення договорів,

встановив:

Представник позивачів за дорученням ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» (далі - ПАТ «ЧБРР») Матвієнко А.А., який в подальшому уточнила та просила :

визнати припиненим правовідношення між ПАТ «ЧБРР» та поручителем ОСОБА_4 за іпотечним договором №2840 від 05 грудня 2013 року та договором поруки №1302/251/31-п1 від 05 грудня 2013 року, які випливають із кредитного договору №1302/251/31 від 05 грудня 2013 року, укладеного між ПАТ «ЧБРР», в особі начальника відділення «Тарутинська регіональна дирекція» Саввової Людмили Іванівни, та ОСОБА_5;

припинити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження нерухомого майна поручителя ОСОБА_4, а саме нежитлової будівлі загальною площею 65,1 кв.м, яка розташована на земельній ділянці загальною площею 0,0146 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи обтяження нерухомого майна: записи про іпотеку №3697514 та про заборону на нерухоме майно №3695096.

Свої вимоги мотивував тим, що 05 грудня 2013 року між ПАТ «ЧБРР» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №1302/251/31 про надання споживчого кредиту в розмірі 170000 грн. на строк до 05 грудня 2016 року, включно.

Для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором:

05 грудня 2013 року було укладено договір поруки №1302/251/31-п1;

05 грудня 2013 року було укладено Іпотечний договір, посвідчений Бєлобровим П.П. приватним нотаріусом Тарутинського районного нотаріального округу Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №2840, предметом якого є нерухоме майно - нежитлова будівля загальною площею 65.3 кв. м, що розташована за адресою: Україна, АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 на праві приватної власності.

Крім того, 05 грудня 2013 року між ПАТ «ЧБРР» та ОСОБА_5 було укладено договір застави, посвідчений Бєлобровим П.П. приватним нотаріусом Тарутинського районного нотаріального округу Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №2842, предметом якого є транспортний засіб марки «ГАЗ», модель 330214, 2003 року випуску, реєстраційний номер 62496ОК, зареєстрований Арцизьким МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в Одеській області 27 травня 2003 року.

Позивач зазначила, що всі зобов'язання за кредитним договором №1302/251/31 від 05 грудня 2013 року ОСОБА_5 виконала, що підтверджується довідкою АТ «ЧБРР» №04/2-221 від 31 січня 2018 року.

На підставі викладеного, позивачем було направлено вимогу відповідачу про вжиття заходів щодо зняття обтяжень на вказане вище нерухоме майно, однак у відповідь відповідачем було надано лист, про неможливість припинення іпотеки та заборони на нерухоме майно у зв'язку із відсутністю підстав та фінансових документів у фонді.

Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

В судове засідання позивачі та їх представник не з'явились. Представник позивачів надала суду заяву, в якій зазначила, що підтримує уточнені позовні вимоги та просила розглянути справу за їх відсутністю.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився. Надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що належних доказів, які б підтверджували факт погашення заборгованості за кредитним договором №1302/251/31 від 05 грудня 2013 року в повному обсязі перед ПАТ «ЧБРР» позивачем не надано, тому підстав для зняття обтяження з рухомого та нерухомого майна, яке належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 немає. У зв'язку з тим, що вимоги позивачів задоволенню не підлягають, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Крім того, надав клопотання про розгляд справи за відсутністю представника відповідача.

Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 19 березня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 були задоволені.

В апеляційній скарзі ПАТ «ЧБРР» ставить питання про скасування рішення суду та залишення без розгляду позовної заяви, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Так, ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що всі права і обов'язки за Кредитним договором перейшли під ПАТ «ЧБРР» до AT «ЧБРР», а ОСОБА_5 виконала свої зобов'язання перед ПАТ «ЧБРР», як первісним кредитором.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

У відповідності до ст. 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов'язанні, згідно якої кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, жодних із вищевказаних обставин не відбулось.

Так, суд першої інстанції помилково виходив із того, що перехід прав і обов'язків за Кредитним договором від ПАТ «ЧБРР» () до AT «ЧБРР» (БИК 043510101) мав місце, незважаючи на відсутність доказів цих обставин.

Разом з тим, відповідач - ПАТ «ЧБРР» надавав суду доводи про те, що ПАТ «ЧБРР» діє виключно в межах законодавства України, при цьому будь-яких взаємовідносин із АТ «ЧБРР» (БИК 043510101) не існує.

У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб містяться відомості про юридичну особу - ПАТ «ЧБРР» (), яка перебуває в стані припинення.

Керівником ПАТ «ЧБРР» з 04.09.2015 є Матвієнко A.A., на підставі прийнятого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 03.09.2015 № 165 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «ЧОРНОМОРСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ ТА РЕКОНСТРУКЦІЇ» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Тобто, виведення ПАТ «ЧБРР» з ринку здійснює держава, в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції взяв за основу довідку № 04/2-221 від 31.01.2018р., як доказ того, що всі зобов'язання за Кредитним договором виконані (а.с.110).

Однак, вказана довідка не є доказом у справі у розумінні ст.ст. 78, 79, 80 ЦПК України, оскільки ПАТ «ЧБРР» не оформлював та не надавав вищевказану довідку за № 04/2-221 від 31.01.2018р. про виконання зобов'язань за Кредитним договором, оскільки на ній стоїть печатка банку Російської Федерації.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що у квитанціях, наданих ОСОБА_5 за червень 2014 року і в подальшому, зазначені реквізити, ідентифікаційний код банка (назва банка-отримувача) та відбиток штампу із зазначенням ідентифікаційного коду банка, а саме: БИК 043510101, який у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб України не міститься, не спростовані матеріалами справи.

Зазначене свідчить про те, що ПАТ «ЧБРР» є окремою юридичною особою і будь-які взаємовідносини із зазначеною банківською установою не існували й відсутні на теперішній час.

Судом першої інстанції зазначених обставин не було враховано, як і не було враховано того, що вищевказана довідка датована 31.01.2018 року, в той час як в переліку доданих документів до уточненої позовної заяви від 30.01.2018р., її не було. Тобто, судом апеляційної інстанції не встановлено, яким чином вказана довідка була приєднана до матеріалів справи в суді першої інстанції.

Крім того, судом також не було надано оцінки тій обставині, що згідно долученої до матеріалів справи довідки ПАТ «ЧБРР» від 22.01.2018 № 23/18-Л про те, що протягом усього періоду процедури ліквідації банку, тобто з 03.09.2015 року по теперішній час оплата в погашення заборгованості за Кредитним договором ОСОБА_5 не здійснювалась (а.с.77).

Таким чином, не надавши правової оцінки доказам, які надані суду відповідачем, суд, в порушення принципів змагальності сторін, дійшов безпідставного і необрунтованого висновку про виконання Кредитного договору позивачем ОСОБА_5

Колегія суддів зазначає, що при ухваленні судового рішення, суд першої інстанції виходив із того, що доводи позивачів підтверджуються платіжними дорученнями, які надані суду, та в яких містяться реквізити, рахунки та стоять відмітки банка РФ (БИК 043510101) про погашення кредитної заборгованості.

Проте, доводи ПАТ «ЧБРР» про те, що він не може прийняти такі платіжні документи, як підтвердження виконання перед ним кредитних зобов'язань, оскільки перерахування грошових коштів банківській установі РФ не пов'язане із виконанням зобов'язань перед ПАТ «ЧБРР».

З цих підстав, та враховуючи, що за вказаний період часу платежі не надходили до ПАТ «ЧБРР», також є необгрунтованими доводи представника позивача про те, що ОСОБА_5 здійснювала регулярні платежі в погашення кредитної заборгованості представнику ПАТ «ЧБРР» начальнику відділення «Тарутинська регіональна дирекція» Саввовій Людмилі Іванівні, яка приймала ці платежі, а куди їх направляла, це ОСОБА_5 не стосувалось.

Більше того, згідно листа директора Департаменту ліцензування Національного Банку України від 10.03.2017 року № 24-0006/18149, з 06.05.2014 року відділення «Тарутинська регіональна дирекція» ПАТ «ЧБРР» було закрите (а.с.220).

Крім того, суд також не дослідив суми, що підлягали сплаті, та суми, які сплачені, оскільки вони не співпадають і є різними.

Так, відповідно до Додатку № 1 до Кредитного договору «Графік погашення кредиту та орієнтовний розрахунок відсотків», у графі «РАЗОМ»: зазначена сума, яку ОСОБА_5 повинна сплатити по тілу кредиту та відсоткам.

Згідно даного графіку з 05.12.2013 по 05.12.2016 сума, яка підлягала сплаті складала: по тілу кредиту - 170 000,00 грн. та по процентам - 66 573,84 грн.

Проте, при вивченні доданих до позовної заяви платіжних доручень, відповідачем підраховано, що за весь час сплачені суми меншого розміру: по тілу кредиту - 162 902,20 грн. та по процентам - 63 874,82 грн. При цьому на рахунки ПАТ «ЧБРР» перераховано по тілу кредиту - 42 717,81 грн., а по процентам - 43 801,67 грн.

Тобто, із вищезазначених сум вбачається, що зобов'язання за Кредитним договором ОСОБА_5 не виконала.

Також в оскаржуваному судовому рішенні суд, окрім іншого, зазначив, що відповідач не пред'явив протягом встановлених строків вимог до ОСОБА_4, як поручителя за договором поруки та, як майнового поручителя за договором іпотеки.

При цьому, згідно норм матеріального права, передбачених ст.ст. 526, 553, 554 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про іпотеку» ПАТ «ЧБРР» має право звернутися до суду з вимогами до Позивача 1 та 2.

Однак, колегія суддів зазначає, що позовні вимоги обгрунтовуються тим, що договір поруки і договір іпотеки має бути припинений не у зв'язку із закінченням строку пред'явлення вимоги до поручителя або іпотекодавця, а у зв'язку з належним виконанням боргових зобов'язань боржником ОСОБА_5 перед ПАТ «ЧБРР».

Тобто, правовідносини з приводу пропуску строку пред'явлення вимоги до поручителя або іпотекодавця, не є предметом даного спору, а тому колегія суддів позбавлена можливості давати оцінку зазначеним обставинам та вважати припиненими іпотечний договір № 2840 від 05.12.2013 та договір поруки № 1302/251/31-п1 від 05.12.2013.

Разом з тим, предметом даного спору є виконання чи невиконання кредитного договору №1302/251/31 від 05.12.2013, що є самостійною підставою для припинення договору поруки і іпотеки.

Враховуючи, що вищевказаний кредитний договір належним чином перед відповідачем не виконаний, про що зазначено вище, то у суду відсутні правові підстави вважати і зобов'язальні договори припиненими.

За таких умов також безпідставним є рішення про припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження нерухомого майна поручителя ОСОБА_4, а саме: нежитлової будівлі загальною площею 65,1 кв.м., яка розташована на земельній ділянці загальною площею 0,0146 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів обтяження нерухомого майна: записи про іпотеку № 3697514 та про заборону на нерухоме майно № 3695096.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги про те, що Уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «ЧБРР» на період здійснення процедури ліквідації ПАТ «ЧБРР» виконує делеговані Фондом повноваження, є керівником банку, діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку, а тому позов має бути пред'явлений не до фізичної особи, а до юридичної, якою є саме ПАТ «ЧБРР», є слушними.

При цьому, колегія суддів виходить із того, що зазначені обставини у даному випадку не відіграють правового значення, оскільки у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 і ОСОБА_5 слід відмовити у повному обсязі.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду скасувати і прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЧБРР» Матвієнка А.А. про припинення договорів, відмовити.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів також вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЧБРР» в рівних частках судовий збір у загальній сумі 2017,20 грн., по 1008,60 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» Матвієнка Андрія Анатолійовичазадовольнити частково.

Рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 19 березня 2018 року скасувати і прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» Матвієнка Андрія Анатолійовича про припинення договорів, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Чорноморський банк розвитку та реконструкції» в рівних частках судовий збір у загальній сумі 2017,20 грн. (дві тисячі сімнадцять гривень 20 копійок), по 1008,60 грн. (одна тисяча вісім гривень 60 копійок) з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30.07.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Н.А. Кононенко