Справа № 710/759/16-ц
Провадження № 2/710/193/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2018 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Побережної Н.П.,

за участі секретаря судового засідання Цяпкало Г.П.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивач ОСОБА_2,

представника відповідача Терешківської сільської ради Шполянського району Черкаської області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Терешківської сільської ради, про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

25.06.2016 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій позивач просив визнати за ОСОБА_4, яка померла 24.07.2010, право на земельну частку (пай) на території Терешківської сільської ради Шполянського району Черкаської області, яка знаходилась в колективній власності колишнього КСГП ім. Шевченка в с. Терешки, Шполянського району, Черкаської області.

В судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги та просив визнати недійсним протокол загальних зборів членів колгоспу ім. Шевченка від 05.02.1987 року та визнати за ним право на земельну частку/пай площею 4,05 умовних кадастрових гектарів, розташовану в адміністративних межах Терешківської сільської ради Шполянського району Черкаської області, яка знаходилась в колективній власності колишнього КСГП ім. Шевченка с. Терешки Шполянського району Черкаської області, в порядку спадкування після матері ОСОБА_4

Свій позов позивач мотивує тим, що мати позивача, ОСОБА_4, яка померла 24.07.2010, за життя мала право на земельну частку (пай) із земель колективної власності колишнього КСП ім. Шевченка, оскільки в період з 1950 по 1991 роки була його членом, а з 1991 року отримувала пенсію згідно з поданням, яке надійшло від КСП ім. Шевченка. 06.12.1996 було видано Державний акт на право колективної власності на землю КСП ім. Шевченка, однак з вини службових осіб ОСОБА_4 не була включена до списків осіб-членів КСП ім. Шевченка в с. Терешки, Шполянського району, Черкаської області, які мають право на земельну частку (пай). Мати позивача була включена до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). Такий список було сформовано за № 1 (пенсіонери). В подальшому з вини службових осіб мати позивача ОСОБА_4 була виключена із цього списку, з приводу чого було порушено кримінальне провадження, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.04.2013 за № 0000247. Підставою подальшого виключення матері позивача із списку стало те, що на підставі протоколу загальних зборів членів колгоспу ім. Шевченка № 1 від 05.02.1987 вона була виключена із членів колгоспу. Однак, в рамках досудового розслідування було проведено почеркознавчу експертизу, в ході якої встановлено, що підписи осіб, які нібито підписали протокол, зроблено не ними. Тобто вказаний протокол є підробленим та не тягне за собою наслідків. Оскільки питання належності земельної частки (паю) спадкодавцеві вирішується в судовому порядку, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Позивач та представник позивача у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання зявився, вирішення позову залишив на розсуд суду.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 18.04.2017 року, було відкрито провадження по справі.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 26.12.2017 було повернуто представнику позивача без розгляду заяву про витребування від Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області матеріали кримінального провадження №0000247 щодо підробки протоколу №1 від 05.02.1957.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 27.03.2018 було витребувано від Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП України в Черкаській області матеріали кримінального провадження №0000247.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла 24.07.2010, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР №148136 від 26.07.2010, виданим виконавчим комітетом Терешківської сільської ради Шполянського району Черкаської області, актовий запис №37 (а.с.4).

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4, про що вказано в свідоцтві про народження серії IV-УР №1490712 від 06.03.1962, виданому Терешківською сільською радою Шполянського району Черкаської області, актовий запис №11 (а.с.5).

Згідно з трудовою книжкою колгоспника №879 ОСОБА_4 працювала різноробочою в колгоспі ім. Шевченка, який знаходився в с. Терешки Шполянського району Черкаської області з 1950 року по 1986 рік (а.с.6-8).

Відповідно до довідки №3846/03 від 12.05.2011, виданої управлінням Пенсійного фонду України в Шполянському районі, ОСОБА_4, яка померла 24.07.2010р., перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шполянському районі та отримувала пенсію з 22.10.1991р. Подання на оформлення пенсії було направлене з КСП ім. Шевченка, с. Терешки Шполянського району Черкаської області (а.с.10).

Згідно з довідкою №1-20/327 від 11.05.2011, виданою відділом Держкомзему у Шполянському районі Черкаської області, ОСОБА_4 в списки осіб, які мають право на земельну частку (пай) по КСГП ім. Шевченка, не включена. Розмір земельної частки (паю) по Терешківській сільській раді із земель колективної власності колишнього КСП «ім. Шевченка» становить 4,05 га, вартістю станом на 01.05.2011 64602,00 грн. Державний акт на право колективної власності на землю пл. КСГП ім.. Шевченка видано 06.12.1996 (а.с.9).

Відповідно до висновку експерта №1/1219 від 05.03.2015, виданого Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, відповісти на питання : «Чи виконано підпис від імені ОСОБА_5 навпроти прізвища ОСОБА_5 на 150 аркуші протоколу №1 загальних зборів колгоспу ім.. Шевченка в с. Терешки Шполянського району Черкаської області від 05.02.1987 самою ОСОБА_5?» та на питання «Чи виконано підпис від імені ОСОБА_6 навпроти прізвища ОСОБА_6 на 150 аркуші протоколу №1 загальних зборів колгоспу ім. Шевченка в с. Терешки Шполянського району Черкаської області від 05.02.1987 самим ОСОБА_6?» не видалось можливим, оскільки були встановлені розбіжності літерно-штрихового складу підписів, що не дає змоги провести порівняльне дослідження однойменних елементів (а.с.11-15).

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 18.07.2011 було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання за ОСОБА_4, яка померла 24.07.2010 року, права на земельну частку/пай, оскільки термін звернення до суду з даним позовом сплинув і для його відновлення відсутні будь - які поважні причини. Час в 14 років був достатнім, щоб ОСОБА_4 або за дорученням її сина ОСОБА_1 звернутися за захистом свого права на отримання земельного паю. Однак, тільки після смерті матері ОСОБА_1Б насмілився захищати її право на земельну частку/пай. При таких обставинах суд має великий сумнів у тому , що за життя ОСОБА_4 мала намір та бажання довести своє право на отримання земельного паю. (а.с.30-32).

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000247 від 12.04.2013 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України зазначене кримінальне провадження було закрите 06.11.2015 у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. В матеріалах справи наявний висновок експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №14095/14096/15-32 від 16.01.2016, згідно з яким підпис від імені ОСОБА_5, що міститься проти рукописного запису «О.Ковальова» та підпис від імені ОСОБА_6, що міститься проти рукописного запису «ОСОБА_6П.» у Протоколі № 1 Загальних зборів колгоспу ім. Шевченка в с.Терешки Шполянського району Черкаської області від 05.02.1987 (книга протоколів загальних зборів колгоспників та засідань правління колгоспу № 1-9 ім. Шевченка с. Терешки Шполянського району Черкаської області, розпоч. 18.01.1987, закінч.29.09.1987) виконані відповідно не ОСОБА_5 та не ОСОБА_6 а іншою особою.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Як вказано в ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Підставою подачі позову позивач вказує наявність у його матері ОСОБА_4 права на земельну частку (пай).

Згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості).

В п.24 Постанови Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14 ). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК (435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі №614/568/16-ц від 02 травня 2018 року.

Позивачем не надано жодних доказів того, що його мати ОСОБА_4 була членом КСГП ім. Шевченка.

Суд критично оцінює твердження позивача про підтвердження членства в колгоспі трудовою книжкою та довідкою з Пенсійного фонду, так як дані документи не містять відомостей про включення до членів колгоспу ОСОБА_4, а лише вказують на періоди роботи в колгоспі та оформленні документів на пенсію.

Крім того, дане питання було предметом судового розгляду згідно рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 18.07.2011 у справі №2-648/11 та відповідно до стаття 129 Конституції України судове рішення є обовязковим до виконання.

Згідно з ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Обовязковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Частина 1 статті 18 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Позивач просить визнати недійсним протокол № 1 Загальних зборів колгоспу ім. Шевченка в с.Терешки Шполянського району Черкаської області від 05.02.1987.

Суд вважає, що протокол загальних зборів лише фіксує порядок прийняття рішення загальними зборами, а тому недійсність двох з пяти підписів під таким протокол не є підставою для недійсності протоколу. Крім того, підставами для визнання акта, недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав (затвердив) цей акт, а також порушення у звязку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту прав особи, однак такого способу як визнання недійсним протоколу загальних зборів не передбачено.

Також однією з підстав звернення до суду позивач вказує на неможливість оформлення спадщини після смерті матері, у звязку з відмовою нотаріуса у такій дії.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктом 1 абз.3, ОСОБА_7 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», акцентовано, на тому, що судам слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених законом.

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Позивачем не було додано до матеріалів справи Постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, зокрема на земельну частку пай із земель колективної власності колишнього КГСП ім. Шевченка.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Суд вважає, що позивачем не надано доказів наявності у спадкодавця ОСОБА_4 права на земельну частку (пай), а тому відсутні правові підстави для визнання за ним права на земельну частку/пай площею 4,05 умовних кадастрових гектарів, розташовану в адміністративних межах Терешківської сільської ради Шполянського району Черкаської області, яка знаходилась в колективній власності колишнього КСГП ім. Шевченка с. Терешки Шполянського району Черкаської області, в порядку спадкування після матері ОСОБА_4

Виходячи з усього вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу не збільшив та не зменшив позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах предявлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів.

Засоби забезпечення позову не застосовувались.

Оскільки в задоволенні позову суд відмовляє, тому сплачений позивачем судовий збір в розмірі 640,00 грн., не стягується з відповідача.

На підставі ст.129 Конституції України, ч. 2, ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст. 1216, 1218, 1261 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 18,76-81, 89, 141, 211, 263-265, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області через Шполянський районний суд Черкаської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складене 03.08.2018.

Суддя Шполянського

районного суду ОСОБА_8