Справа № 462/5844/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кирилюк А.І.,

секретаря Гула М.І.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом у якому просить стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь позивача майнові збитки на загальну суму сто сорок чотири тисячі девятсот девяносто девять гривень, стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на мою користь позивача моральну шкоду у розмірі двадцять тисяч гривень, витрати на правову допомогу у розмірі тринадцять тисяч гривень та інші судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що в серпні 2017 року, через інтернет зясував, що магазин під назвою «STYLUS», який розташований у м. Києві по вул. С.Стрільців, 79 продає відео карту, яку позивач хотів придбати для власного користування. 31.08.2017 року останній зателефонував по номеру, який був вказаний в інтернеті - /044/ 364-11-33 і в телефонному режимі замовив відео карту «Bitmain Antminer D3».01.09.2017 року по приїзду у м. Київ ОСОБА_1 офіційно оплатив в касу магазина «STYLUS» гроші готівкою. В електронному варіанті представник цього магазину підтвердив, що оплата по замовленню за № 429233 в сумі сто сорок чотири тисячі девятсот девяносто девять гривень поступила. Після проведеної позивачем оплати, в електронному варіанті він отримав повідомлення про те, що моє замовлення повинно прийти на Україну в кінці жовтня, па початку листопада 2017 року. В подальшому, довідавшись, що виробник замовленої відео карти являється Китай, позивач відмовився від даної продукції, яку ще не отримав і просив магазин повернути йому гроші. Представник магазину відмовився повертати гроші за непридбаний товар мотивуючи, що десять відсотків від сплаченої суми грошових коштів не повертаються. Через декілька днів в телефонному режимі магазин запропонував повернути позивачу частину оплачених їм грошей на вкрай невигідних для позивача умовах. У звязку із наведеним, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, який просить задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, покликаючись на підставність заявлених позовних вимог, просив суд такі задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Відповідачу надіслана судова повістка відповідно до ст.128-130 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому згідно з ст. 223 ЦПК України суд вважає, що неявка у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, можливо слухати у його відсутності.

Згідно ст. 277 ЦПК України, питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

02 січня 2018 року вказана позовна заява ухвалою Залізничного районного суду м. Львова залишена без руху, у звязку із її невідповідністю вимогам, передбаченими ст. 175 ЦПК України, та зобовязано представника позивача протягом семи днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки такої позовної заяви.

24 січня 2018 року представник позивача надіслав клопотання про усунення недоліків позовної заяви, перелічених в ухвалі Залізничного районного суду м. Львова від 02.01.2018 року.

25 січня 2018 року суддею Залізничного районного суду м. Львова відкрито спрощене провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та запропоновано відповідачеві протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи заперечень.

23 лютого 2018 року на адресу суду повернувся конверт від ОСОБА_2 повернувся із поштовою відміткою про закінчення строків зберігання. У зв'язку із чим, відзив на позовну заяву суду не надано.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10.05.2018 року призначено судове засідання, в прорядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, та повідомлено сторони про час та місце судового розгляду.

Суд ухвалив проводити розгляд справи без участі відповідача, який будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, а матеріалів справи є достатньо для розгляд справи по суті.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є у тому числі договори та інші правочини.

Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

За твердженями позивача 01.09.2017 року ОСОБА_1 він офіційно оплатив в касу магазина «STYLUS» грошові кошти за відео карту «Bitmain Antminer D3» готівкою. В електронному варіанті представник цього магазину підтвердив, що оплата по замовленню за № 429233 в сумі сто сорок чотири тисячі девятсот девяносто девять гривень поступила./а.с.4-6/ Відповідно до заяви позивача від 13.10.2017 року, останній звернувся до директора магазину «STYLUS» про повернення коштів, сплачених за вказану вище відео карту, оскільки позивач передумав нею користуватись, а сам товар до того моменту не отримав./а.с.7/.

Відповідно до положень ч.2 ст. 51 ЦПК . Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Стороною позивача не надано жодного доказу, який-би свідчив про виникнення будь-якіх правовідносини з відповідачем. З долучених ОСОБА_1 копій документів, останній ніби-то придбав товар, а саме відео карту у магазині під назвою «STYLUS», до директора якого вподальшому звертався із заявою про повернення коштів за придбаний товар, посилаючись на ЗУ «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 77-81 ЦПК України стороною позивача також не доведено суду про сплату відповідачу будь-які грошові кошти.

Крім того, відповідно до положень ст. 50 ЦК України право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Обмеження права фізичної особи на здійснення підприємницької діяльності встановлюються Конституцією України та законом. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою. Якщо особа розпочала підприємницьку діяльність без державної реєстрації, уклавши відповідні договори, вона не має права оспорювати ці договори на тій підставі, що вона не є підприємцем.

Ст. 51 ЦК України зазначає, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Згідно положень ст. 52 ЦК України, фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Фізична особа - підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна.

Судом встановлено, що станом на 26.04.2018 року ФОП ОСОБА_2 припоно, що стверджується витягом з реєстру фізичних осіб підприємців, копія якого долучено до матеріалів справи.

З огляду на наведене, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконань, про те, що позивачем не доведено факт передачі будь-яких грошових коштів ОСОБА_2, та факт наявності будь яких зобовязань між ними, а від так у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 144 999 грн. слід відмовити.

Крім того, що стосується моральної шкоди завданої позивачу, відповідно до положення ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно ст.129 Конституції України Основними засадами судочинства є:1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 2) забезпечення доведеності вини; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 4) підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; 5) забезпечення обвинуваченому права на захист; 6) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 7) розумні строки розгляду справи судом; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; 9) обовязковість судового рішення. Законом можуть бути визначені також інші засади судочинства. Судочинство провадиться суддею одноособово, колегією суддів чи судом присяжних. За неповагу до суду чи судді винні особи притягаються до юридичної відповідальності.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, в силу вимог ст.ст. 12, 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених ч. 2 цієї статті.

Позивач просить відшкодувати позивачу моральну шкоду, пов'язану із тим, останній зазнав душевні страждання посилаючись на те, що у 2014 році зазнав значної травми голови, після чого отримав діагноз, що дало поштовх на погіршення фізичного здоровя після відповіді представника магазину «STYLUS», про те, що грошові кошти у повному розмірі позивач не отримає. Разом з тим доказів на підтвердження таких обставин суду не надано. Усі доводи про які зазначає позивач в частині відшкодування моральної шкоди обмежуються загальними фразами властивими для обґрунтування вимог щодо моральної шкоди, проте при визначенні чи була дійсно спричинена така шкода особі та її розміру необхідно також подавати докази та вказувати на конкретні обставини, зокрема негативні наслідки, що спричинили душевні страждання.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

З огляду на наявні докази у справі, суд вважає, що вимоги про відшкодування відповідачем моральної шкоди свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частина 5 цієї ж статті гласить, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, яке відповідачкою не було заявлено.

У судовому засіданні, яке мало місце 01.08.2018 року судом встановлено, що витрати, які поніс позивач, що відображені у додатку до договору про надання правової допомоги № 17/08 від 06.11.2017 року не знаходяться свого підтвердження, адже гонорари, які віднесені за послуги адвоката, які начеб-то сплати позивач, хоча відповідного підтвердження того не долучено, включають у себе, апеляційну та касаційну скарги, заперечення на подані відзиви та роботу в понаднормовий та вихідний час, що жодним чином не доведено позивачем. Вказаний додатко підписаний лише однією стороною правочину, товарний чек від 06.11.17 року містить протиріччя між ціною послуг та кінцевим підсумком, та не підтверджений квітанцією про отримання адвокатом грошових коштів.

Від так, суд приходить до переконань про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 13000 грн. понесених витрат на правничу допомогу є голослівними, а від так у задоволенні таких слід відмовити за безпідставністю.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 76-83, 141, 259, 263-268, 272, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 м Львів, 79022/ до ОСОБА_2 /вул. Шевченка, 120/15, м. Чернігів, Чернігівська область, 16610/ про стягнення майнових збитків в суммі 144999 гривень, моральної шкоди в розмірі 20000 гривень, витрат на правову допомогу в сумі 13000 гривень та судових витрат відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 м Львів, 79022/

Відповідач: ОСОБА_2 /вул. Шевченка, 120/15, м. Чернігів, Чернігівська область, 16610/

Повний текст рішення виготовлено 02.08.2018 року.

Суддя (підпис). З оригіналом згідно.

Суддя