АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 2-730/11 Головуючий суддя І інстанції Шишкін О.В.
Провадження № 22-ц/790/334/18 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Піддубного Р.М.,

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 2-730/11 за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров'я «Обласна клінічна лікарня - центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», Харківської місцевої прокуратури № 1, Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Харківській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинськогорайонного суду міста Харкова від 30 травня 2017 року, ухвалене суддею Шишкіним О.В.,

встановив:

У березні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, 23.05.2005 року потрапила на стаціонарне лікування до Харківської обласної клінічної лікарні (ХОКЛ), при цьому самостійно пересувалась без сторонньої допомоги. За результатами проведеного оперативного втручання у ХОКЛ 14.06.2005 року зав.відділенням нейрохірургії ОСОБА_2 та асистентом ОСОБА_3 їй були нанесені тяжкі пошкодження здоров'ю, оскільки були видалені без її відома та згоди життєво-важливі органи - корінці (нерви), які відповідають за чутливі та рухливі функції ніг, внаслідок чого вона втратила можливість пересуватись самостійно, отримала 1 групу інвалідності. Видалення утворення на конусі спинного мозку стало підставою для проведення повторного хірургічного втручання 11.04.2007 року у ХОКЛ вже іншим нейрохірургом, що також призвело до травмування спинного мозку, заподіянню каліцтва.

Посилаючись на те, що факт видалення корінців (нервів) та часткове видалення утворення умисно не відображено у виписці, приховувався медичними працівниками на протязі 3 років до моменту отримання нею копій історій хвороб 08.05.2008 року, а також приховувалась інформація про те, що видалені та пошкоджені корінці - нерви можливо було поновити на протязі 1-2 діб з моменту їх видалення, до оперативного втручання зав.відділенням нейрохірургії ОСОБА_2 та лікуючий лікар ОСОБА_3 повідомили її про те, що стан здоров'я відновиться на протязі 6 місяців та вона буде лише злегка шкутильгати, оперативне лікування 14.06.2005 року було проведено несвоєчасно, оскільки до лікарні вона потрапила 23.05.2005 року без сторонньої допомоги, а станом на 14.06.2005 року не могла самостійно пересуватись та була виписана на 9-ту діб після операції, не пройшовши повний курс лікування, встановлений їй 14.06.2005 року діагноз є помилковим, як і направлення на лікування до онколічної клініки, на момент проведення повторної операції 11.04.2007 року від неї умисно було приховано факт часткового видалення утворення при проведенні першої операції та була доведена неправдива інформація, що клітини в організмі прогресують та спостерігається ріст злоякісної пухлини, що в подальшому не підтвердилось, через халатне відношення та неналежне виконання своїх обов'язків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, 12.04.2007 року мало місце її падіння з отриманням травми прооперованого конусу спинного мозку зі стіканням спинномозкової рідини та потраплянням інфекції, наслідком чого стала повна паралізації нижніх кінцівок, ушкодженням здоров'я їй завдано моральної шкоди, з урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просила стягнути з Комунального закладу охорони здоров'я «Обласна клінічна лікарня - центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (КЗОЗ «ОКЛ-ЦЕМДтМК», який є правонаступником Харківської обласної клінічної лікарні), на відшкодування матеріальної шкоди 2600 грн., на відшкодування моральної шкоди - 700 000 грн.

У вересні 2011 року ОСОБА_1 звернулась до суду з уточненим позовом, в якому просила стягнути з Прокуратури Дзержинського району м. Харкова, правонаступником якої є Харківська місцева прокуратура №1, та Дзержинського РВ ХГУ ГУМВС України в Харківській області, правонаступником якого є Шевченківський ВП ГУНП в Харківській області, на відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що прийняті за її заявою постанови оперуповноваженого сектору ДСБЕЗ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області про відмову у порушенні кримінальної справи відносно посадових осіб ХОКЛ за відсутністю складу злочину неодноразово скасовувались постановами прокурора Дзержинського району м. Харкова та постановами Дзержинського районного суду м. Харкова, неправомірним діями їй також завдано моральної шкоди у вищевказаному розмірі.

Відповідачі проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 30 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким заявлений нею позов задовольнити. В обґрунтування скарги зазначила, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, що підтверджують неправомірність дій відповідачів, а тому висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову є помилковим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 23.05.2005 року ОСОБА_1 було госпіталізовано з поліклінічного відділення Харківської обласної лікарні на стаціонарне лікування (планово) до нейрохірургічного відділення з діагнозом об'ємне утворення на рівні Тh12-L1 хребців.

Згідно даних медичної карти стаціонарного хворого № 6239/685, 23.05.2005 року зав.відділенням ОСОБА_2 було проведено первинний огляд ОСОБА_1, остання скаржилась на слабкість, розлад чутливості у правій нозі, болі в поперековому відділі, більше справа.

Лікарем ОСОБА_2 складено план обстеження та лікування пацієнта ОСОБА_1, з яким остання ознайомилась, про що свідчить її підпис у медичній картці стаціонарного хворого.

25.05.2005 року ОСОБА_1 проведено рентгенографію нижньо-грудного та поперекового відділу хребта, за результатами якого патології не виявлено.

27.05.2005 року ОСОБА_1 проведено магнітно-резонансне томографічне дослідження хребта №3115, за результатами якого на МР-томограммах попереково-кресцового відділу хребта на рівні тіла L1 та нижніх відділів Тh12 візуалізується утворення розміром 43х15мм, неправильної форми, з нерівними контурами, з широкою основою, яка прилягає до оболонки передньої поверхні дуального мішка, що компрессує речовину спинного мозку. На цьому рівні відмічається розширення хребтового каналу та між хребтового отвору у сегменті Тh12-L1. Висновок: інтрадуральне єкстрамедуллярне об'ємне утворення з компресією спинного мозку (менінгеома?).

На заплановане на 14.06.2005 року оперативне втручання щодо видалення утворення позивач надала свою згоду, про можливі наслідки попереджена, при цьому поверх підпису продовжено далі: а саме, що відновиться на протязі 6 місяців та буде злегка шкутильгати, інші наслідки виключаються.

14.06.2005 року лікарями ХОКЛ ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було проведено оперативне втручання - ламінектомія D12-L2, в процесі якого був «иссичен конгломерат опухоли с вовлечением корешков». Також мається запис про часткове видалення пухлини.

24.06.2005 року ОСОБА_1 було виписано з клінічним діагнозом: пухлина (ди диференційована астроцитома) конуса спинного мозку та кінського хвосту на рівні L1-L2 хребців. Нижній парапарез з порушенням акту ходи, парагіперстезія. Сфінктерні порушення. Стан після операції (14.06.2005) - ламінектомія D12-L2, видалення інтрадуральної пухлини конуса спинного мозку та кінського хвосту на рівні L1-L2 хребців.

Згідно запису в медичній картці № 6239, датованого 25.05.2005 року, у ОСОБА_1 відсутні претензії. Від транспортування в спеціалізоване відділення відмовилась, про що свідчить відповідний запис від 24.06.2005 року.

В період з 15.08.2006 року по 26.08.2006 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні у Люботинській центральній міській лікарні. Епікриз: скарги на неможливість пересуватися, болі в ногах. Цей факт підтверджується медичною картою стаціонарного хворого № 369.

19.03.2007 року ОСОБА_1 було госпіталізовано за скаргами на слабкість, оніміння в обох ногах (більше справа), утруднення сечовиділення. Відповідно до плану обстеження ХОКЛ було проведено МРТ дослідження хребта 23.03.2007 року №9832, за результатами якого виявлено інтамедулярно на рівні Th12-L3, об'ємне утворення 59х19мм, висновок: стан після операції видалення об'ємного утворення зазначеної локалізації, подовжений ріст новоутворення. Рішенням клінічного розбору під керівництвом ОСОБА_5 рекомендовано хірургічне лікування.

Згідно запису в медичній картці ОСОБА_1 з планом обстеження та лікування ознайомлена, надає згоду на проведення необхідних діагностичних та лікувальних маніпуляцій, претензії має, однак не зазначено які саме.

09.04.2007 року позивача було планово госпіталізовано до ХОКЛ зі скаргами на різку слабкість, оніміння в обох ногах (більше справа). З медичної карти стаціонарного хворого №4539/546 вбачається, що ОСОБА_1 лікарями ХОКЛ виконано ультразвукове дослідження внутрішніх органів, клінічні аналізи крові, електрокардіограму. запропоновані заходи лікування - оперативне лікування, з планом обстеження та лікування ознайомлена, надає згоду на проведення необхідних діагностичних та лікувальних маніпуляцій, претензії має, однак не зазначено які саме. Крім того, на аркуші 37 карти наявна інформаційна згода ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на проведення операції в умовах загальної анестезії та про попередження можливих наслідків для життя та здоров'я, запис від 10.04.2007 року.

11.04.2007 року було проведено оперативне втручання видалення пухлини кінського хвосту та конусу спинного мозку на рівні D12- L3 (оперував проф.. ОСОБА_5, асистували - доц.ОСОБА_7 ОСОБА_2, ОСОБА_10.) Гістологічний висновок після операції №13956-58 від 23.04.2007 року - мікроскопічно у надісланому матеріалі структура неврілеммоми спинного мозку. Після загоєння рани ОСОБА_8 було виписано у відносно задовільному стані з рекомендаціями подальшого лікування у невропатолога за місцем мешкання та повторної госпіталізації в нейрохірургічне відділення ХОКЛ через 3-4 тижні для проведення відновлювального лікування.

Згідно даних медичної карти стаціонарного хворого №5943/684, ОСОБА_1 проходила лікування в нейрологічному відділенні ХОКЛ з 23.10.2007 року по 08.11.2007 року з діагнозом: пухлина (неврілемомма) кінського хвосту та конусу спинного мозку на рівні D12-L3, виразний нижній пара парез, парагіпестезія, сфінктерні порушення. Об'єктивно стан хворої відносно задовільний.

У графі «Патологоанатомічний діагноз» вказаної медичної карти міститься наступний запис: «Прошу відновити функції пошкодженого спинного мозку після травим у відділенні реанімації 12.04.2007 року. У зв'язку з тим, що на момент підпису про відсутність претензій не знала, що у мене витік спинний мозок, був запалювальний процес, а також така кількість пункцій може привести до паралізації ніг, мій підпис прошу вважати недійсним. Прошу також поновити видалені хірургічним шляхом коринці кінського хвосту 14.06.2005 року ОСОБА_2 Факт ненадання інформації про часткове видалення утворень 14.06.2005 року у разі подальшої бездіяльності буду оскаржувати в суді. Висновок гістологічного обстеження, яке свідчить про відсутність пухлини додається (інститут радіології) підпис ОСОБА_1.»

В подальшому ОСОБА_1 в період з 27.08.2012 року по 03.09.2012 року перебувала на стаціонарному лікуванні у КП «Люботинська ЦМЛ». Епікриз: скарги на оніміння нижньої частини тіла, слабкість в ногах, неможливість самостійно пересуватись, нетримання сечі, раптові болі та судоми в ногах. Цей факт підтверджується медичною картою стаціонарного хворого №2289/461.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено на підставі належних та допустимих доказів наявність шкоди, неправомірність дій (бездіяльності) відповідачів, причинний зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою, у зв'язку з чим відсутні правові та фактичні підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану моральну шкоду в деліктних (позадоговірних) відносинах передбачені ч. 1 ст. 1167 ЦК.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 11676 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із зазначеною нормою обов'язковими умовами такої відповідальності є наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою та вина заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 3, 4 ст. 60 ЦПК).

Частиною 1 ст. 143 ЦПК України передбачено, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з висновками комісійної судово-медичної експертизи №533-КЭ/2011 від 17 травня 2011 року виходячи із порівняльного аналізу даних об'єктивного неврологічного статусу пацієнтки ОСОБА_1 при її первинному огляді у КЗОЗ «ОКЛ-ЦЕМДтМК» 23.05.2005 року та по теперішній час при огляді у комісії (04.04.2012 року) - за вказаний часовий проміжок має місце прогресуюча негативна динаміка в неврологічному статусі хворої з втратою функцій нижніх кінцівок (нижня в'яла сенсорно-моторна параплегія), порушеннями функцій тазових органів. Відповідно до даних спеціальної медичної літератури, нервові корінці спинного мозку, які розташовані на рівні конуса спинного мозку та які входять до складу «кінського хвосту», дійсно відповідають за іннервацію нижній кінцівок та органів тазу (сечового міхура). Враховуючи інфільтративний характер росту об'ємного утворення, його хірургічне видалення без часткового видалення втягнуту в його ріст нервову тканину (корешків спинного мозку), уявляється технічно неможливим. Проведення оперативного втручання 14.06.2005 року, беручи до уваги наявність неврологічних проявів компресії спинного мозку, є обумовленим та тактично правильним, оскільки сама по собі наявність компресії по мірі збільшення розмірів об'ємного утворення тягне за собою розвиток незворотних змін у речовині мозку за рахунок притаманних для вказаної патології прогресуючих запальних та нейрон-дистрофічних процесів. Таким чином, приймаючи до уваги прогресуюче збільшення розмірів об'ємного утворення вказаної вище локалізації у післяопераційному періоді (за результатами магнитно-резонансної томографії попереково-кресцого відділу хребта за період 09.11.2005 року - 25.05.2010 року), не дивлячись на те, що нейрохірургічні операції є доволі травматичними, які супроводжуються ішемізацією чуттєвих нервових тканин у зоні хірургічного втручання (що в цілому, може сприяти поглибленню нервового дефіциту(симатоматики)), об'єктивних судово-медичних даних, які дозволяють відстежити причинно-наслідковий зв'язок між характером та об'ємом проведених ОСОБА_1 оперативних втручань (14.06.2005 року, 11.04.2007 року) та наявної на теперішній час втратою функцій нижніх кінцівок (нижня в'яла сенсорно-моторна параплегія) з порушенням функцій тазових органів, не мається. Післяопераційні ускладнення, після повторного оперативного втручання від 11.04.2007 року, у виді краєвих некрозів післяопераційної рани та ліквореї, в цілому є факторами, які можуть сприяти поглибленню рубцово-спаєвих процесів, та, як наслідок, негативно впливати на неврологічну симптоматику. Об'єктивних критеріїв, які дозволяють провести оцінку можливого ступеня негативного впливу даних факторів на основне захворювання, прогресуючий перебіг якого і є, мабуть, причиною повної паралізації нижніх кінцівок, не мається. Експертна комісія також зазначає, що в перебігу післяопераційного періоду та розвитку ускладнень, найбільш патогенетично важливими є порушення (зокрема імунного, ендокринного та ін.. статусів), які викликані основним захворюванням, наявністю супутньої патології з боку внутрішніх органів та систем органів, анатомо-фізіологічними особливостями організму пацієнта. Будь-яких об'єктивних даних, які свідчать про те, що розвиток післяопераційних ускладнень у хворої ОСОБА_1 могло бути обумовлено тактичними, технічними, або організаційними діями медичного персоналу, не мається. У медичній карті №4539/546 відсутні дані, які свідчать про те, що в післяопераційний період мало місце потрапляння ззовні крові та інфекції у спинномозкову рідину пацієнтки ОСОБА_1. Відомості в підтвердження твердження про падіння гр.ОСОБА_1 12.04.2007 року у відділенні інтенсивної терапії ХОКЛ в записах спостережень лікаря відсутні. При консультативному дослідженні наданих експертній комісії результатів МРТ-дослідження хребта гр..ОСОБА_1 від 24.09.2008 року (№17152), встановлено: на рівні 12-гогрудного - 3-го поперекового хребців визнається об'ємне утворення неоднорідної структури за рахунок наявності кістозного компонента. Вказаний «кістозний компонент» в даному випадку є, найбільш вірогідно, структурною складовою об'ємного утворення. Виходячи з аналізу даних, викладених в наданій медичній документації, з врахуванням результатів проведеного в рамках комісійної судово-медичної експертизи 11.04.2012 року дослідження наданих гр.ОСОБА_1 гістологічних препаратів на предметних скельцях (№№23069-78/05 - 5 скелець, та №№13956-58/07 - 2 ), можна припустити, що у хворої, мабуть, має місце нейросифіліс з гумозним ураженням конусу спинного мозку та корінців кінського хвосту. Характерна для вказаного виду нейроінфекції прогресуюча нейродистрофія у комплексі з компресією нервових структур об'ємним утворенням (як наслідок інфекційно-проліфераційного запалення), мабуть і обумовили, як від початку наявну неврологічну симптоматику при первинному зверненні ОСОБА_1 до нейрохірургічного відділенні КЗОЗ «ОКЛ-ЦЕМДтаМК» 23.05.2005 року, так і наступне прогресивне її наростання з наявними в теперішній час порушеннями, з втратою функцій нижніх кінцівок, порушеннями функцій тазових органів. Таким чином, основним в результаті хвороби та інвалідизації, на підставі наданих матеріалів, слід вважати характер та тяжкість основної патології - специфічного інфекційного захворювання центральної нервової системи, та її ускладнення.

Відповідно до висновку комісійного судово-медичного дослідження № 170-КЕ/2011 від 22 квітня 2011 року виходячи з даних, викладених в наданій медичній документації, об'єм проведеного дослідження, консервативного та оперативного лікування ОСОБА_1 в умовах нейрохірургічного відділення ХОКЛ відповідав встановленому у лікувальному закладі діагнозу, а також вимогам «Тимчасових галузевих уніфікованих стандартів медичних технологій діагностично-лікувального процесу стаціонарної допомоги дорослому населенню в лікувально-профілактичних закладах України», затверджених наказом МОЗ України № 226 від 27.07.1998 року. Наявність пухлиноподібного новоутворення каудальних відділів спинного мозку з клінічними проявами компресії спинного мозку та обумовленою нею патологічною неврологічною симптоматикою (які мали місце і на момент госпіталізації ОСОБА_1 до нейрохірургічного відділення ХОКЛ 23.05.2005 року), після оперативних лікувань, проведених з метою видалення пухлиноподібного утворення відповідної локалізації, як правило, супроводжується наявністю у хворих неврологічних розладів у вигляді порушення рухових та чутливих функцій, порушенням функцій органів. Об'єктивних критеріїв, які могли би дозволити прогнозувати ступінь прояву даних неврологічних розладів, як у доопераційному, так і в післяопераційному періоді лікування хворих з онкологічною патологією, не мається. Судово-медичних даних, які свідчать про те, що лікування ОСОБА_1 в умовах нейрохірургічного відділення ХОКЛ з 2005 по 2008 роки проводилось «невірно», не мається. Наявна у ОСОБА_1 паталогічна неврологічна симптоматика, в тому числі порушення чутливості, рухливої функції нижніх кінцівок є клінічними проявами основного захворювання та не можуть розглядатися як наслідок проведеного лікування та вказаного вище ускладнення після повторного оперативного лікування 11.04.2007 року.

Відповідно до висновків комісійної судово-медичної експертизи №133-КЕ/2013 від 29 жовтня 2013 року, проведеної Харківським обласним бюро судово-медичних експертиз, основним в прогресивному наростанні патологічної неврологічної симптоматики у хворої ОСОБА_1 за період з 2005 року, з втратою функцій нижніх кінцівок і розладом функції тазових органів є характер та тяжкість захворювання центральної нервової системи (спинного мозку) і його ускладнення, у зв'язку з чим хворій і встановлена перша група інвалідності по причині загального захворювання (згідно з останнім серед наданих актів огляду МСЕК - № 1045 за 2010 року. У зв'язку з викладеним експертна комісія не вправі розглядати розлад здоров'я хворої як тілесне ушкодження відповідно до п. 1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року за № 6; Як вказано в «Підсумках» «Висновку експерта» № 533-КЭ/2011г., видалення пухлиноподібного утворення з залученням в нього за рахунок інфільтративного характеру росту нервової тканини (корінців спинного мозку, кожен з яких не являється власне «життєво важливим органом») без часткового видалення останньої технічно неможливо. Однак, часткове видалення залученої в ріст пухлиноподібного утворення конусу спинного мозку хворобливо зміненої нервової тканини (за рахунок запальних та дистрофічних процесів в ній), не може в даному випадку розглядатися як «одна із причин розладу, втрати рухливих, чутливих функцій ніг, тазових органів»; В ході проведення комісійної судово-медичної експертизи № 533-КЭ/2011г., а саме, 11.04.2012 року гр. ОСОБА_1 комісії експертів надані гістологічні препарати на предметних скельцях з маркуванням - №№ 23069-78/05 (5 скелець) і №№ 13956-58/07 (2 скельця), при консультативному дослідженні яких мікроморфологічних змін, які б свідчили в підтвердження діагнозів «Дедиференційована астроцитома» та «Неврилемома», не встановлено. «Рубцево-спайкові компоненти на конусі спинного мозку» в даному випадку не можуть бути розцінені як наслідки двох операцій, а саме, від 14.06.2005 року. та 11.04.2007 року. Як вказано в «Підсумках» «Висновку експерта» № 533-КЭ/2011 року, післяопераційні ускладнення після повторного оперативного втручання 11.04.2007 року у вигляді крайових некрозів післяопераційної рани та ліквореї, в цілому, є факторами, що можуть сприяти посиленню процесу спайко утворення. Однак, на теперішній час в медицині немає об'єктивних критеріїв, які б дозволили оцінити ймовірну ступінь негативного впливу цих факторів на перебіг основної патології (захворювання) яка, найбільш ймовірно в даному випадку, і є безпосередньою причиною зазначених вторинних змін. Щодо кістозно-солідного компоненту, він також не може бути наслідком зазначених оперативних втручань та післяопераційних наслідків, а є MPT-проявами (картиною) пухлиноподібного утворення (ймовірно, як наслідок інфекційно-проліферативного запалення) на рівні конусу спинного мозку. Рубцеве переродження нервової тканини, як правило, носить гліальний характер. Провести оцінку МРТ-дослідження від 24.09.2008 року не представилось можливим у зв'язку з тим, що МРТ-скани на електроносіях (СD-R дисках) «не відкрилися» у зв'язку з відсутністю необхідного програмного забезпечення, або з браком власне запису. Результати ж МРТ -дослідження хребта на ім'я ОСОБА_1 за 2010 рік, як то МРТ-скани, або результати обстеження на електронному носії, комісії експертів не надані. По вищевказаним причинам надати відповіді на питання №№ 6 та 7 ухвали не є можливим. Згідно ж з результатами консультативного дослідження МРТ нижнього грудного - 3-го поперекового хребців має місце об'ємне кістозно-солідне утворення, розташоване інтрадурально, тобто під твердою мозковою оболонкою. Результати аналізів ліквору (спинномозкової рідини) щодо показників цитозу, білку не є основоположними для встановлення істинного характеру паталогічного процесу. Результати ж аналізів ліквору від 28.04.2007р. (№587) та від 06.05.2007р. (№149), що містяться в наданій медичній документації не доводять фактів сильного запального процесу внаслідок «потрапляння інфекції під час операції 11.04.2007 року або після її закінчення» через вище вказані ускладнення перебігу післяопераційного періоду. До компетенції експертної комісії не входить проведення комплексного обстеження та встановлення діагнозу хворим, а тому, переглянути правильність надання медичної допомоги гр.ОСОБА_1 на всіх її етапах і вирішити питання №№4,8-9, та 11-12 ухвали можливо буде після зазначеного обстеження гр.ОСОБА_1 спеціалістами різних профілів з метою встановлення діагнозу, що б відображав істинний характер патологічного процесу з боку центральної нервової системи (можливо, і в умовах стаціонару нейроінфекційного профілю) з послідуючим наданням медичної документації в повному обсязі комісії.

Отже, зазначеними висновками судово-медичних експертиз не підтверджено неправомірність дій працівників КЗОЗ «ОКЛ-ЦЕМДтМК» під час надання позивачці медичної допомоги, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для відшкодування шкоди.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до Харківської місцевої прокуратури № 1, Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Харківській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, колегія виходить з наступного.

Як убачається із матеріалів справи, 10.04.2008 року ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області із заявою про порушення кримінальної справи за фактом неналежного виконання службових обов'язків медичними працівниками ХОКЛ.

Постановою оперуповноваженого сектору ДСБЕЗ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 18.04.2008 року відмовлено в порушенні кримінальної справи за відсутністю складу злочину, передбаченого ст.140 КК України.

Постановою заступника прокурора Дзержинського району м. Харкова від 10.06.2008 року вказану постанову скасовано, матеріали направлено для організації додаткової перевірки та прийняття рішення в порядку ст.97 КПК України.

Постановами оперуповноваженого сектору ДСБЕЗ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 26.06.2008 року, 29.11.2008 року, 08.05.2009 року, 15.05.2010 року відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно посадових осіб Харківської обласної клінічної лікарні за відсутністю складу злочину, передбаченого ст.140 КК України. Вказані постанови було скасовано постановами прокурора Дзержинського району м. Харкова та постановами Дзержинського районного суду м. Харкова.

Останньою постановою оперуповноваженого сектору ДСБЕЗ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 13.10.2010 року відмовлено в порушенні кримінальної справи за фактом неналежного виконання професійних обов'язків медичними працівниками ХОКЛ, за ознаками складу злочину, передбаченого ст.140 КК України.

Вказана постанова позивачем не оскаржувалась, у встановленому законом порядку не скасована.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах (ч. 6 ст. 1176 ЦК).

Оскільки сам по собі факт скасування постанов про відмову у порушенні кримінальної справи не свідчить про порушення прав позивача, жодних доказів на підтвердження заподіяння їй працівниками органів досудового розслідування моральної шкоди ОСОБА_1 не надано, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових та фактичних підстав для задоволення позову в цій частині.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що позивач не довела наявності шкоди внаслідок дій відповідача, що є її процесуальним обов'язком, висновки суду про відсутність правових підстав для задоволення позову ґрунтуються на законі та узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки збігаються з доводами позовної заяви та їм дана належна правова оцінка судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного судового рішення.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинськогорайонного суду міста Харкова від 30 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 липня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова