Єд. унік. № 243/6895/18
Провадження № 2-о/243/993/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2018 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Воронков Д.В.,

при секретарі судового засідання Мірошниченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2018 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що 04 березня 2018 року у м. Горлівка Донецької області померла його дружина ОСОБА_2, про що свідчить медичне свідоцтво та свідоцтво про смерть, видане на тимчасово окупованій території. Оскільки ця територія є окупованою, то вказані документи не мають юридичної сили і факт смерті потрібно встановити в судовому порядку для подальшого отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка.

Просить встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 РФ, яка померла 04 березня 2018 року у м. Горлівка Донецької області.

Заявник в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві.

Представник заінтересованої особи - Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, просили ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства.

Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд приходить до переконання, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до розяснень, викладених в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вих. № 9-1129/0/4-16 від 15.04.2016 року «Про застосування положень статті 257-1 ЦПК України» заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України за змістом ст. 257-1 ЦПК України можуть бути подані за місцем проживання (перебування) заявника до суду за межами тимчасово окупованої території України на підставі звернення до суду чоловіка/дружини померлої особи.

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії І-НО №281496 від 05.06.1971 року ОСОБА_2 була дружиною ОСОБА_1 (а.с.5).

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявником надане свідоцтво про смерть останньої серії ДНР №099068 від 06.03.2018 року, що видано на окупованій території (а.с.10); лікарське свідоцтво про смерть №524 від 05.03.2018 року (а.с.11); фото з місця поховання з зображенням хреста, таблички з надписом прізвища, імя, по-батькові ОСОБА_2, дати народження та смерті (а.с.12).

Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України судом береться до уваги практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права.

У справі «Кіпр проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), висновок ЄСПЛ слід розуміти у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей, шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

З урахуванням вищенаведеного, суд не має підстав ставити під сумнів у сукупності наданих доказів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником та підтверджених наданими письмовими доказами, стосовно того, що дружина заявника ОСОБА_2, померла 04.03.2018 року у м. Горлівка Донецької області.

Згідно з ч. 8 ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно приписів ст. 317 ч.1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України та розглядаються невідкладно.

Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Заявник звертався до Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з відповідною заявою та останній, листом вих. № 1514-96/4594 від 25.07.2018 року надав розяснення щодо виконання умов для реєстрації смерті фізичної особи (а.с.6).

Задоволення заяви має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для отримання свідоцтва про смерть згідно чинного законодавства України.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заявлених вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 316, п. 8 ст. 315, 317 ч.1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 5-8, 10-13, п. 8 ст. 315, ст. 316-319 ЦПК України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд

ВИРІШИВ:

Заявлені вимоги ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті, задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3 на Дону Ростовської області РФ, яка померла 04 березня 2018 року у м. Горлівка Донецької області.

Визнати датою смерті ОСОБА_2 04 березня 2018 року, місце смерті Україна, м. Горлівка Донецької області .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку п.15.5 Перехідних Положень ЦПК України.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.В. Воронков