РІШЕННЯ

Іменем України

18.07.2018 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Кузь В.Я.

за участю секретаря: - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, що діє в інтересах малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участю третьої особи - Другої ОСОБА_6 державної нотаріальної контори, відділу у справах дітей Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про стягнення із спадкоємців боргу спадкодавця за договорами позики, шляхом звернення стягнення на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1; 1/2 частини нежитлового приміщення , що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Рубчака,7( приміщення ХVII(1)) ; автомобіля НОМЕР_1, що зареєстрований у ДАІ територіального сервісного центру 1243 Регіонального сервісного центру МВС у Дніпропетровській області у АДРЕСА_2, а також стягнення із спадкоємців по 302250, 00 грн. боргу із кожного , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовними вимогами про стягнення із спадкоємців боргу спадкодавця.

Відповідно до ухвали судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 04.11.2016 року, у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд.

Ухвалою від 15 грудня 2016 року, цивільну справу передано на розгляд Франківського районного суду м. Львова, з підстав, передбачених ч.2 ст. 109, ч.3 ст. 114 ЦПК України.

Ухвалою судового засідання від 12.04.2017 року , задоволено клопотання відповідача та залучено в якості третьої особи:відділ у справах дітей Франківської районної адміністрації Львівської міської ради.

07 березня 2017 року до суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_7 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, мотивуючи тим, що Франківський районний суд м. Львова знаходиться на великій відстані від постійного місця проживання позивача та його представника, оскільки такі мешкають у м. Кривий Ріг.

Ухвалами Франківського районного суду м. Львова від 17.03.2017 року, 18.04.2017 року, 25.01.2017 року, 02.03.2018 року, 04.05.2018 року та 25.06.2018 року клопотання представника позивача задоволено та призначено проведення судового засідання в режимі відеоконференції із Покровським (Жовтневим) районним судом м. Кривого Рогу.

29 березня 2018 року представник позивача позовні вимоги уточнила, просить стягнути із спадкоємців борг спадкодавця за договорами позики, шляхом звернення стягнення на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1; 1/2 частини нежитлового приміщення , що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Рубчака,7( приміщення ХVII(1)) ; автомобіль НОМЕР_1, що зареєстрований у ДАІ територіального сервісного центру 1243 Регіонального сервісного центру МВС у Дніпропетровській області у АДРЕСА_2, а також стягнути із спадкоємців по 302250, 00 грн. боргу із кожного.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач посилається на те, що 27.04.2016 року раптово помер його знайомий ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Останній був бізнесменом та неодноразово позичав у нього кошти для розвитку бізнесу.

Так, 26.02.2015 року він, ОСОБА_8 позичив у нього 3300 доларів США, які зобов»язався повернути до 26.03.2016 року, про, що видав йому розписку, однак борг не повернув.

23.03.2015 року він позичив ще 4950 доларів США, про що теж надав розписку із зобов»язанням повернути вказані кошти до 23.04.2016 року та не повернув борг.

28.11.2015 року за договором позики ОСОБА_8 позичив у нього ще 10000 доларів США під 10% щомісячно. Сума процентів становить на день його смерті 500 доларів США. ОСОБА_8 помер, не повернувши йому борг.

Всього боржник не повернув йому 23500 доларів США, що становить 604500 грн.

Після смерті боржника спадкоємцями першої черги є його мати, дружина та двоє малолітніх дітей.

19.07.2016 року, він, позивач, звернувся із заявою претензією кредитора до спадкоємців померлого, а також у ОСОБА_6 державну нотаріальну контору, де йому стало відомо, що батьки та дружина померлого ОСОБА_8 відмовились від спадщини на користь малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5

У відповідності до повідомлення Другої ОСОБА_6 державної нотаріальної контори Дніпропетровської області (лист № 6187/02-14 від 16.02.2017 року), законний представник малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_3 15.12.2016 року отримала Свідоцтво на спадщину за законом за реєстровими №№ 2-3024,2-3025,2-3026,2-3027,2-3029,2- 3030,2-3031,2-3032.

До спадкового майна включено:

-1/2 частка 3-х кімнатної квартири,що належала спадкодавцю за адресою: АДРЕСА_3 загальною вартістю 1308382 грн .(654191 грн=1/2)

-частка нежитлового приміщення , що належала спадкодавцю за адресою: м. Львів вул. Рубчака буд. 7, загальною вартістю 272403 грн.(136201.50грн=1/2).

- частка автомобіля НОМЕР_2, що зареєстрований за спадкодавцем в ДАІ територіального сервісного центру 1243 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області по вулиці Волгоградська,будинок 11/2,50000 м ОСОБА_9 - загальною вартістю 307859 грн (153929.50грн=1/2).

Загальна вартість оціненого спадкового майна складає 944322 грн. Вартість спадкового майна визначена згідно з оцінкою проведеною 04.03.2017 року суб*єктом оціночної діяльності TOB « Центр експертного дослідження» за заявою позивача, на підставі дозвільних документів, відповідно до вимог законодавства.

В рахунок погашення боргу,що виник у ОСОБА_8 перед ним позивачем, вважає, що необхідно стягнути із спадкового майна,успадкованого ОСОБА_4 та ОСОБА_5, законним представником яких є ОСОБА_3 заборгованість по 302250 грн. із кожного в рівних частках.

Окрім того, вважає, що слід встановити спосіб реалізації спадкового майна шляхом їх примусової реалізації на стадії проведення виконавчих дій відповідно до Закону України « Про виконавче провадження». Просить уточнені позовні вимоги задоволити.

В судовому засіданні, що проводилось судом в режимі відеоконференції із Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу, позивач та її представник позовні вимоги підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним в позові. Додатково пояснили, що ними пред»явлено вимогу до спадкоємців в червні 2016 року, тобто через півтора місяці після смерті ОСОБА_8, а відтак дотримано строків передбачених ст. 1281 ЦК України. Вподальшому, коли позивачу було відмовлено у поверненні боргу спадкоємцями померлого, він звернувся із заявою претензією до нотаріальної контори.

Окрім того, на підтвердження своїх доводів позивач та його представник надали суду роздруківки із телефону позивача, зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_8 просить кошти на лікування матері, а вподальшому уникає зустрічей із ОСОБА_2 (т.1 а.с.128-155).

Вважають, що призначення почеркознавчої експертизи є недоцільним, оскільки ними отримано відповідь від експерта про те, що розписку та надані взірці почерку виконано однією і тією ж особою.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позовних вимог не визнали, посилаються на письмові заперечення відповідно до яких, ствердили, що 27.04.2016 року ОСОБА_8, вбили не встановлені особи, про що 27.04.2016 року до ЄРДР внесено відомості за номером 001285 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, наразі триває досудове розслідування. На наступний день після події позивач разом з невідомими їй особами, почав приїжджати на адресу проживання родичів, а саме до будинку № 38 по вул.. Приміська в м. Кривий Ріг та вимагати гроші, які нібито за життя ОСОБА_8 в нього позичав. В одній з розписок, які ОСОБА_10 надав суду як належний доказ своїх вимог, а саме в розписці від 28.11.2015 року зазначено, що позичальник підтверджує, що о 12:00 годині 28.11.2015 року в приміщенні будинку, де він зареєстрований (вул. Приміська, 38, м. Кривий Ріг) ним було отримано грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США від ОСОБА_10 Такі твердження не відповідають дійсності , оскільки в цей день, суботу, вони усією сім»єю були вдома і ніхто до них не приїжджав.

Окрім того, ніхто із членів сім»ї не знав про такі борги. Стверджують, що проведенням почеркознавчої експертизи буде встановлено, що на розписках стоять не його, ОСОБА_8 підписи, однак вважає, що обов»язок доказування даних обставин лежить на позивачеві. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи Другої ОСОБА_6 державної нотаріальної контори в судове засідання не прибув, подав заяву про слухання справи у їх відсутності.

Представник третьої особи Відділу у справах дітей Франківської районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні проти позову заперечила, зазначивши, що задоволення позовних вимог суперечитиме інтересам малолітніх дітей.

Допитаний в судовому засіданні в режимі відео конференції свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що 28.11.2015 року позивач ОСОБА_2 позичив у нього кошти для свого знайомого ОСОБА_8 Гроші передавались у бесідці у дворі будинку позичальника, при чому він особисто був присутнім. Ствердив, що розписку писав ОСОБА_8 особисто . Вподальшому, після смерті останнього він із позивачем неодноразово приїзжав до батьків ОСОБА_8 за коштами, які обіцяли повернути. Кошти він позичив ОСОБА_2 під 3% щомісячно.

Допитаний свідок ОСОБА_12 повідомив суду, що вкінці листопада 2015 року йому подзвонив ОСОБА_2 та сказав, що потрібно 10 тис доларів США позичити для людини. Він із ОСОБА_11 та позивачем під»їхали до ОСОБА_8М, де останній підписав договір позики та розписку. Ствердив, що ОСОБА_8 зробив це добровільно, без будь якого тиску. Окрім того, ОСОБА_8 передав позивачеві дві папки і якісь документи. Вподальшому, ОСОБА_2 повернув йому позичені кошти та повідомив, що ОСОБА_8 помер, однак його батьки зобов»язались гроші повернути.

Допитаний в судовому засіданні експерт, який проводив оцінку майна повідомив, що проводив оцінку на замовлення позивача. Об"єкти ним особисто не оглядались , їх стан при оцінці не враховувався.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків та експерта, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні уточнених позовних вимог слід відмовити за недоведеністю таких.

Відповідно до положень статті 1046 ЦК України, договором позики є угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або рівну кількість речей того ж роду і якості.

Договір позики належить до реальних договорів і вважається укладеним з моменту передання грошей або речей.

За змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України, дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов'язанням її повернення), так і дати її отримання.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

В матеріалах справи міститься розписка від 26.02.2015 року від імені ОСОБА_8, який позичив 3300 доларів США у ОСОБА_2 та зобов"язався повернути у строк до 26.03.2016 року (т.1 а.с.10).

Крім того, міститься розписка від 23.03.2015 року, згідно якої він, ОСОБА_8М, позичив ще 4950 доларів США, із зобов»язанням повернути вказані кошти до 23.04.2016 року (т.1 а.с.11).

28.11.2015 року за договором позики ОСОБА_8 позичив у ОСОБА_2 10000 доларів США під 10% щомісячно (а.с.8). На підтвердження укладення даного договору, ОСОБА_8 надано розписку , про те, що вказаний договір укладено у квартирі за місцем його реєстрації за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Приміська, 38. Взамін він залишає торгівельне приміщення за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ногіна,8.

Разом з тим, в ході розгляду справи, будь- яких правовстановлюючих документів про те, в чиєму володінні перебуває вказане торгівельне приміщення, сторонами суду не надано.

У той же час, вказаними розписками та договором позики позивач підтверджує своє право вимагати виконання боргового зобов'язання .

В ході розгляду справи відповідач заперечила, що підпис на Договорі позики та розписках був здійснений її чоловіком померлим ОСОБА_8, окрім того заперечила укладення договору позики від 28.11.2015 року у їх будинку за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Приміська, 38, так як в цей суботній день вся сім»ї була вдома.

Представником позивача неодноразово ставилось перед судом питання про призначення судово- почеркознавчої експертизи, разом з тим, документи, які суд зобов»язав останніх представити для призначення такої, стороною позивача не надано, а відтак позивач відмовився від проведення експертизи.

27.10.2017 року, представником позивача надіслано на адресу суду заяву про відмову від клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, мотивуючи таке тим, що 05.07.2017 року позивач звернувся із заявою до Київської незалежної судово- експертної установи із попередньою заявою про проведення експертизи, якою надано попередній висновок: « Усі підписи Шакун в наданих документах виконані однією особою. Рукописний текст всіх розписок і записів від імені ОСОБА_8 у Договорі позики виконані однією особою. Рукописний текст Анкети та заяви ( сина) іншою особою».

У підтвердження свого клопотання представник позивача долучила документ, отриманий ним на імейл у формі листа із Київської незалежної судово-експертної установи. ( Т.3 а.с.74).

Згідно ст.. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Порядок проведення експертизи на замовлення учасників справи встановлений ст. 106 ЦПК України, частинами 1, 5 якої визначено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Разом з тим, з урахування норм процесуального законодавства, долучений позивачем до матеріалів справи лист експерта не є письмовим доказом, оскільки зі змісту даного документу не встановлено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а також даних на підставі яких останній складено.

З огляду на положення статей 1046, 1047 ЦК України, зміст документа, на підставі якого доказується факт укладення договорів позики та доводи сторін, суд дійшов висновку про відсутність між позивачем і померлим ОСОБА_8 правовідносин за договорами позики.

Судом встановлено, що 27 квітня 2016 року ОСОБА_13, помер у м. Кривий Ріг, що стверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 685227 виданого Жовтневим районним у місті ОСОБА_9 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ( т.1 а.с.56).

Згідно Актового запису про смерть № 760 від 29.04.2016 року, смерть ОСОБА_8 настала внаслідок повішання, задушення та удавлення, намір невизначений за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Приміська, буд.№38 (т.1 а.с.7).

19.07.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Другої ОСОБА_6 державної нотаріальної контори із заявою претензією до спадкоємців померлого, у зв»язку із чим зареєстровано спадкову справу № 765/2016 ( т.1 а.с.12,13).

Заявами від 22.06.2016 року за № 2509, 2510, 2511, спадкоємці померлого ОСОБА_8 мати ОСОБА_14, батько ОСОБА_15 та дружина ОСОБА_3 відмовились від прийняття усієї спадщини за законом на користь малолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. ( т.1 а.с.58-63)

Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відтак, до спадкоємців переходять не тільки права, що належали спадкодавцю, а і його обов'язки. Винятком з цього правила є лише зобов'язання боржника, які припиняються зі смертю фізичної особи. Відповідно до частини 1 статті 608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим, не може бути виконане іншою особою. В усіх інших випадках до спадкоємців переходять відповідні боргові зобов'язання спадкодавця.

Так, у спадщину переходять: обов'язки, що випливають з цивільно-правових договорів (крім тих, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця); обов'язки з відшкодування матеріальної шкоди (збитків); обов'язки по відшкодуванню моральної шкоди (присудженої судом за життя спадкодавця); обов'язки по виплаті неустойки у вигляді штрафу або пені (присудженої судом за життя спадкодавця); витрати на утримання догляд, лікування, поховання спадкодавця (але не більш, ніж за 3 роки); обов'язки за договором оренди житла з викупом.

Згідно зі статтями 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до положень статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредитор спадкодавця має право звернутися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в шестимісячний строк з дня, як йому стало відомо або могло стати відомим про відкриття спадщини з вимогами до спадкоємців, що прийняли спадщину, повернути йому борг, що був за спадкодавцем. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Згідно положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб'єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва.

Борги спадкодавця - це майнові зобов'язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами-кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. обов'язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов'язаний надати документи, що підтверджують його вимоги.

Позивач стверджує, що ОСОБА_3 15.12.2016 року отримала Свідоцтво на спадщину за законом за реєстровими №№ 2-3024,2-3025,2-3026,2-3027,2-3029,2- 3030,2-3031,2-3032, відповідно до якого до спадкового майна включено: -1/2 частка 3-х кімнатної квартири,що належала спадкодавцю за адресою: АДРЕСА_4 загальною вартістю1308382 грн .(654191 грн=1/2) ; -частка нежитлового приміщення ,що належала спадкодавцю за адресою: м. Львів вул. Рубчака буд. 7, загальною вартістю 272403 грн.(136201.50грн=1/2); - частка автомобіля НОМЕР_2, що зареєстрований за спадкодавцем в ДАІ територіального сервісного центру 1243 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області по вулиці Волгоградська, будинок 11/2,50000 м ОСОБА_9 - загальною вартістю 307859 грн (153929.50грн=1/2).

За чинним законодавством спадкоємці, які прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов'язання спадкодавця в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини.

Для всіх спадкоємців, як за законом, так і за заповітом, існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця. За наявності декількох спадкоємців настає частковий обов'язок виконання зобов'язань: кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, кредитори спадкодавця можуть пред'явити вимоги до будь-якого спадкоємця, але обсяг виконання боргового зобов'язання спадкоємцем не може перевищувати дійсної вартості отриманої ним спадщини і розміру боргів, що пропорційно припадають на його частку.

Разом з тим, звернення з вимогою про повернення боргу до спадкоємців померлого батьків та дружини, які вподальшому відмовились від спадщини не може розцінюватися, як звернення до малолітніх дітей спадкодавця, і не свідчить про дотримання кредитором положень ст.1282 ЦК України, оскільки ОСОБА_3 в правовідносинах, що склалися між сторонами є лише законним представником своїх малолітніх дітей та діє в їх інтересах та не набула статусу спадкоємця, який прийняв спадщину.

Позивач покликається до неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в особі їх матері ОСОБА_3, як до спадкоємців, не врахувавши , що вони є спадкоємцями не всього майна, зазначеного позивачем. Частину такого майна вони набули з підстав відмови від спадкування іншими спадкоємцями. Отже, у цій частинві ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в особі ОСОБА_3 не можуть бути відповідачами і позовні вимоги до них безпідставні.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні будь які правовстановлюючі документи на майно, на яке слід звернути стягнення в рахунок погашення боргу за позиками.

На думку позивача, документами, що посвідчують таке право власності є надані ним : Договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_5 від 20.12.2014 року посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_16, що укладений між ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та гр.. ОСОБА_17 та Договір купівлі продажу нежитлового приміщення XVII (1) площею 22,1 кв.м, що знаходить за адресою: м. Львів, вул. Рубчака, 7 у м. Львові, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_16 Г.М.22.12.2014 року, що укладений між ОСОБА_8, ОСОБА_3 та гр.. ОСОБА_18 (т.1 а.с.70-73).

Інших правовстановлюючих документів позивачем не надано, як і не надано клопотання про витребування таких в порядку ст. 84 ЦПК України. При цьому, судом враховується, що згідно ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Окрім того, судом вживались заходи для забезпечення права позивача щодо проведення експертизи, проте вимог суду щодо надання документів для призначення такої позивачем не надано.

Твердження позивача про наявність заборгованості за розписками та договором позики є виключно припущенням, оскільки нічим підтверджено та оспорюється відповідачем.

Крім цього, позивач так і довів перед судом причини незадоволення своїх боргових вимог за рахунок нерухомого майна, зазначеного у, як на твердження позивача, розписці про позику 10 тис. доларів США, а саме на торгівельне приміщення за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Логіна,8.

Що стосується показів допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 щодо обставин укладення договору позики та розписки, то суд до таких ставить критично, оскільки вони є суперечливими щодо місця складання розписки та договору ( у будинку у бесідці), а крім того суперечать принципам належності доказу у договірних відносинах.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦК України.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України, передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідност. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відтак, за умови ненадання позивачем доказів на обґрунтування свої позовних вимог, суд прийшов до висновку, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі за їх недоведеністю.

Судові витрати необхідно залишити за позивачем відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 12, 81, 141, 223, 258,259, 263-265, 352, 354, ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні уточнених позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, що діє в інтересах малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участю третьої особи - Другої ОСОБА_6 державної нотаріальної контори,відділу у справах дітей Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про стягнення із спадкоємців боргу спадкодавця за договорами позики, шляхом звернення стягнення на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1; 1/2 частини нежитлового приміщення , що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Рубчака,7 ( приміщення ХVII(1)); автомобіля НОМЕР_3, що зареєстрований у ДАІ територіального сервісного центру 1243 Регіонального сервісного центру МВС у Дніпропетровській області у АДРЕСА_2, а також стягнення із спадкоємців по 302250, 00 грн. боргу із кожного, відмовити за недоведеністю таких.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд, що ухвалив рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, що діє в інтересах малолітніх: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованих за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7.

Третя особа: ОСОБА_6 державна нотаріальна контора, юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Томського, 37.

Третя особа: відділ у справах дітей Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, юридична адреса: м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 85.

Повне рішення виготовлено 27 липня 2018 року.

Суддя В. Кузь