АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 675/641/18
Провадження № 22-ц/792/1254/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), Пєнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №675/641/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ізяславського районного суду від 22 червня 2018 року (повне судове рішення складено 02 липня 2018 року, суддя Трасковський С.Л.) у справі за позовом комунального підприємства «Житлосервіс» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

встановив :

Відповідно до пункту 8 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Звертаючись до суду із позовом КП «Житлосервіс» зазначав, що відповідачка проживає та є власником квартири АДРЕСА_1. Балансоутримувачем та виконавцем житлово-комунальних послуг є позивач, який надає послуги з утримання зазначеного вище будинку та прибудинкової території, проте ОСОБА_4, яка користується наданими послугами, не в повній мірі сплачує їх розмір і станом на 01.03.2018 року сума заборгованості становить 3454,33 грн. Позивач вказує, що непогодження відповідачки із встановленими тарифами чи якістю послуг не може бути підставою для звільнення від їх оплати. Тому, зважаючи на те, що ОСОБА_4 не виконує зобов'язання, вносить оплату за надані послуги нерегулярно, позивач просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за послуги з утримання будинку і прибудинкової території в сумі 3454 грн. 33 коп.

Рішенням Ізяславського районного суду від 22 червня 2018 року позов задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь КП «Житлосервіс» заборгованість в сумі 3394 грн. 33 коп. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального права. Апелянтка зазначає, що, подаючи відзив та заперечення до суду першої інстанції, вона акцентувала увагу саме щодо факту надання послуг, а не щодо їх якості. Крім того, позивачем не було надано до суду акту прийому-передачі виконаних робіт або наданих послуг, який би підтверджував факт надання послуги або виконання робіт, що вказує на його відсутність. На думку ОСОБА_4, суд не врахував сутність нарядів - замовлень, також, КП «Житлосервіс» не надано до суду жодного документа за підписом відповідачки, що вона отримувала послуги з утримання будинку і прибудинкової території. Апелянтка не погоджується із розрахунком заборгованості, адже, як вона зазначає, нею проводилася оплата за послуги, які вона фактично спожила; за послуги, які нею не були отримані відповідно і оплату не проводила. Зважаючи на викладене ОСОБА_4, просить суд скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити позивачу у позові.

Від КП «Житлосервіс» надійшов відзив на апеляційну скаргу. Позивач погоджується із рішенням суду першої інстанції та просить апеляційний суд залишити його в силі. На його думку, суд прийняв законне та обґрунтоване рішення, так як керувався положеннями чинного законодавства України. Натомість апеляційна скарга ОСОБА_4 не відповідає дійсним обставинам справи, які підтверджені доказами, дослідженими у порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Так, згідно з ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує.

Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 332 ЦК України).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закон).

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону).

Так, відповідно до п. п. 4, 5 ст. 7 Закону до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; управління об'єктами у сфері житлово-комунальних послуг, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації.

Згідно зі ст. 1 вказаного Закону балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.7).

Згідно рішення виконавчого комітету Ізяславської міської ради Хмельницької області №16 від 13.02.2008 року виконавцем послуг з управління будинками, які перебувають в комунальній власності територіальної громади міста визначено КП «Житлосервіс» (а.с.10).

Отже, оскільки позивач у цій справі є належним балансоутримувачем, він має права, передбачені ч. 1 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно зі статтею 13 Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

В силу ст.16 Закону питання надання житлово-комунальних послуг регулюються договором та законодавством.

Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 визначено, що власники (наймачі) зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій визначений Порядком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги».

Цей порядок поширюється на суб'єктів господарювання усіх форм власності, які надають послуги (виконавців), суб'єктів господарювання усіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з Виконавцями (субпідрядників), органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир, власників нежитлових приміщень у будинку.

Відповідно до вимог зазначеного Порядку, тарифи на послуги розраховуються окремо за кожним будинком, залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням Переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку.

Пунктом 1 ч. 1 статті 20 Закону передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 ч. 3 ст.20 Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням виконкому Ізяславської міської ради Хмельницької області №16 від 25.02.2011 року затверджено тарифи на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій КП «Житлосервіс» в м. Ізяслав та введено в дію з 03.03.2011 року по АДРЕСА_1 в розмірі 1,29 грн. за 1м2 загальної площі квартири (а.с.12).

Рішенням виконкому Ізяславської міської ради Хмельницької області №114 від 14.10.2014 року встановлено тариф КП «Житлосервіс» на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в АДРЕСА_1 в розмірі 1,70 грн. (з ПДВ) за 1 м2 загальної площі житла (а.с.13, 13 зворот).

Відповідно до заяви мешканців житлового будинку № 21 по вул. Шевченка (в тому числі, підписана і власником квартири №24 - ОСОБА_4.) останні відмовилися від послуг з поточного ремонту під'їздів №№1, 2 і висловили бажання отримувати від КП «Житлосервіс» наступні послуги: прибирання прибудинкової території, вивезення та утилізація відходів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт покрівлі, несучих та захисних конструкцій, столярні роботи, обслуговування внутрішньобудинкових мереж водопостачання і каналізації, центрального опалення, домовентиляційних каналів (а.с. 63).

Згідно розрахунку суми заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території ОСОБА_4 станом на 01.03.2018 року наявна заборгованість у сумі 3454,33 грн. (а.с.4).

Частково задовольняючи позовні вимоги КП «Житлосервіс», суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем надавалися ОСОБА_4 послуги з утримання будинку та прибудинкової території. І оплата цих послуг проводилася відповідачем періодично в червні, грудні 2011 року, січня 2012 року, січня, березні 2014 року, березні, травні, вересні, жовтні, грудні 2015 року, що свідчить про визнання ОСОБА_4 боргу і є перериванням строку позовної давності. А тому з врахуванням оплати послуг відповідачем в березні 2018 року в сумі 60 грн., суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що підлягає до стягнення із ОСОБА_4 на користь позивача 3394,33 грн. заборгованості за надані послуги з утримання будинку і прибудинкової території.

Висновки суду узгоджуються із матеріалами справи.

Аргументи апеляційної скарги про відсутність укладеного між позивачем та відповідачем договору щодо надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території ґрунтуються на хибному розумінні викладених вище положень закону та обов'язків споживача комунальних послуг, які визначені відповідними нормами, а тому не заслуговують на увагу.

Відсутність договору між сторонами не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, що підтверджується правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 27.03.2013 року у справі № 6-6ц13.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності боргу за надані послуги в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України є недоведеними, оскільки матеріалами справи підтверджується факт надання позивачем послуг з утримання будинку № 21 та прибудинкової території по вул. Шевченка в м. Ізяслав (а.с. 66-86). А посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не враховано сутність нарядів - замовлень та нарядів-завдань зводяться до незгоди апелянта з оцінкою цих доказів судом першої інстанції.

Також колегія суддів не може прийняти до уваги посилання в апеляційній скарзі на відсутність доказів фактичного обліку виконаних позивачем з утримання будинку та прибудинкової території робіт, оскільки складання будь-яких актів прийняття виконаних робіт між виконавцем послуг та мешканцями будинків законодавством не передбачено, а відповідачем не надано достатніх та достовірних доказів відповідно до Закону щодо надання позивачем неякісних послуг або їх ненадання взагалі.

Посилання апелянтки на те, чи мале місце матеріальні витрати відповідача на проведення робіт передбачених переліком послуг спростовуються наявними в матеріалах справи відомостями затрат матеріалів та коштів, наряд-завдань, які підтверджують надання КП «Житлосервіс» послуг з утримання будинку АДРЕСА_1 та його прибудинкової території.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що позивачем не проводився поточний ремонт під'їзду і після пожару в 2014 році КП «Житлосервіс» проводив ремонті роботи лише на 4 і 5 поверхах будинку не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки в матеріалах справи наявна заява мешканців буд. АДРЕСА_1 (в т.ч. за підписом відповідачки), у якій мешканці вказаного будинку відмовилися від надання послуги «поточний ремонт під'їзду».

Колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, суд першої інстанції вірно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення, що відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Ізяславського районного суду від 22 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Повне судове рішення складено 01 серпня 2018 року.

Судді: (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. Пєнта

(підпис) О.І.Талалай

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк