Постанова

Іменем України

11 липня 2018 року

м. Київ

справа № 667/237/16-ц

провадження № 61-11794св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Херсонської області від 25 січня

2017 року у складі колегії суддів: Вейтас І. В., Радченка С. В., Склярської І. В.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, витрат на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_4, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Україна» (далі - ПрАТ СК «Україна»), загинув її чоловік ОСОБА_5

Рішенням Комсомольського районного суду Херсонської області від 22 грудня

2014 року у справі за її позовом до ОСОБА_4 та ПрАТ СК «Україна» на її користь стягнуто з ОСОБА_4 1 000,00 грн - франшизи та 3 000,00 грн - моральної шкоди, стягнуто з ПрАТ СК «Україна» витрати на поховання у розмірі 4 892,00 грн, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 25 лютого 2015 року рішення Комсомольського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та в частині стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди і франшизи скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково та стягнуто з ПрАТ СК «Україна» на її користь 48 324,00 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 14 616,00 грн на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На підставі вказаних судових рішень, що набрали законної сили, позивач отримала виконавчі листи про стягнення з ПрАТ СК «Україна» 62 940,00 грн на відшкодування моральної та матеріальної шкоди та 4 892,00 грн на відшкодування витрат на поховання. Вказані виконавчі документи перебували на виконанні у відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві та

29 вересня 2015 року повернуті стягувачу на підставі пункту 2 статей 47, 50 Закону України «Про виконавче провадження» за відсутністю коштів на рахунках боржника, внесення подання про притягнення посадових осіб ПрАТ СК «Україна» до кримінальної відповідальності тощо. З постанов про повернення виконавчого документа та відомостей, зазначених у виконавчих листах, встановлено, що за виконавчим листом про відшкодування моральної та матеріальної шкоди на загальну суму 62 940,00 грн відшкодовано стягувачу 123,50 грн, за виконавчим листом про відшкодування витрат на поховання в розмірі 4 892,00 грн відшкодовано 84,15 грн.

Посилаючись на зазначені рішення, якими встановлені всі обставини справи, але страховою компанією не виплачені кошти, позивач вважає, що невиплачена сума підлягає стягненню з винної особи, а саме з ОСОБА_6, тому просила суд стягнути з останнього на її користь суму у розмірі 67 624,35 грн.

У травні 2016 року позивач доповнила позовні вимоги та просила стягнути з

ОСОБА_4 також витрати на виготовлення та встановлення надгробного пам'ятника у розмірі 8 009,00 грн, а всього стягнути 75 633,35 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 04 листопада

2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну та моральну шкоду у розмірі 62 816,50 грн, витрати на поховання - 4807,85 грн, витрати на встановлення пам'ятника -

2 000,00 грн, а всього 69 624,35 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що оскільки в процесі виконання судового рішення стало відомо про відсутність коштів у ПрАТ СК «Україна», внаслідок чого виконавчі листі були повернуті стягувачу, несплачені суми заподіяної шкоди підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_4

В апеляційному порядку рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення витрат на виготовлення та встановлення надгробного пам'ятника не оскаржувалося, тому відповідно до вимог статті 303 ЦПК України

2004 року не переглядалося.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 25 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 листопада 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди в сумі 62 816,50 грн, витрат на поховання в розмірі 4 807,85 грн скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні вказаних позовних вимог. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Апеляційний суд своє рішення мотивував тим, що суд першої інстанції за наявності судових рішень, якими відмовлено у стягненні шкоди з ОСОБА_4 та стягнуто шкоду зі страхової компанії, фактично здійснив заміну сторони (боржника) виконавчого провадження у не передбачений законом спосіб.

У лютому 2017 року ОСОБА_3 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Херсонської області від 25 січня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд дійшов хибної позиції щодо заміни сторони у виконавчому провадженні, так як виконавче провадження припинено у зв'язку з неможливістю його виконання, а не з підстав вибуття сторони виконавчого провадження. Крім того, нормами чинного законодавства не передбачено заміна сторони у виконавчому провадженні діючої компанії (страхова компанія не перебуває у стадії ліквідації, припиненні, не визнана банкрутом).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 березня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, а ухвалою від 05 липня 2017 року зазначену справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ указану цивільну справу передано до Верховного Суду.

Станом на час розгляду вказаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу ОСОБА_3

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судове рішення суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статей 213, 214 ЦПК України 2004 року щодо законності та обґрунтованості.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, керуючи автомобілем

ЗАЗ TF 699 Р, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження, несумісні з життям. За цим фактом відкрито кримінальне провадження за частиною другою статті 286 КК України, яке 28 серпня 2014 року закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України.

Рішенням Комсомольського районного суду Херсонської області від 22 грудня

2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ПрАТ СК «Україна» на користь ОСОБА_3 стягнуто з ОСОБА_4 1 000,00 грн франшизи та

3 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди та стягнуто з ПрАТ СК «Україна» витрати на поховання у розмірі 4 892,00 грн, у іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 25 лютого 2015 року рішення Комсомольського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та в частині стягнення моральної шкоди і франшизи з ОСОБА_4 скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково та стягнуто з ПрАТ СК «Україна» на її користь 48 324,00 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 14 616,00 грн на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На підставі вказаних судових рішень, що набрали законної сили, позивач отримала виконавчі листи про стягнення з ПрАТ «СК «Україна» 62 940,00 грн на відшкодування моральної та матеріальної шкоди та 4 892,00 грн на відшкодування витрат на поховання. Вказані виконавчі документи перебували на виконанні у ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві та 29 вересня 2015 року повернуті стягувачу на підставі пункту 2 статті 47, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» за відсутністю коштів на рахунках боржника, внесення подання про притягнення посадових осіб ПрАТ СК «Україна» до кримінальної відповідальності тощо. З постанов про повернення виконавчого документа та відомостей з виконавчих листів вбачається, що за виконавчим листом про відшкодування моральної та матеріальної шкоди на загальну суму 62 940,00 грн відшкодовано стягувачу 123,50 грн, за виконавчим листом про відшкодування витрат на поховання в розмірі 4 892,00 грн відшкодовано 84,15 грн.

Відповідно до статті 988 ЦК України страховик зобов'язаний, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Як передбачено статтею 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог статті 61 ЦПК України 2004 року обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Таким чином, рішення Апеляційного суду Херсонської області від 25 лютого 2015 року є преюдиційним для вирішення цієї справи відповідно до вимог частини третьої статті 61 ЦПК України в редакції, яка була чинною на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, тому у ОСОБА_3 не виникло право на звернення до суду з аналогічним позовом про стягнення з винної особи, а саме з ОСОБА_6, не виплачених страховою компанією за рішенням суду коштів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що судовими рішеннями, які набрали законної сили, відмовлено у стягненні з

ОСОБА_4 шкоди, оскільки її стягнуто із страхової компанії. Крім того, суд не вправі змінювати рішення шляхом заміни сторони виконавчого провадження у не передбачений законом спосіб.

Суд касаційної інстанції погоджується з такими висновками, крім того враховує, що відповідно до пункту 20.1 статті 20 Закону у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов'язки за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов'язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ). Виконання обов'язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

У пункті 41.2 статті 41 Закону передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Наведені у касаційній скарзі доводи про те, що апеляційний суд дійшов до хибного висновку, що її вимоги спрямовані на заміну сторони виконавчого провадження, а в дійсності позивач обґрунтовувала їх положеннями статті 528 ЦК України, є необґрунтованими, оскільки положення наведеної статті не можуть застосовуватись до правовідносин, які виникають з приводу виконання судових рішень.

Оскільки рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 25 лютого 2015 року вже вирішено спір щодо відшкодування шкоди, і на користь ОСОБА_3 стягнуто відшкодування зі страхової компанії, а у стягненні із ОСОБА_4 - відмовлено, тому вирішення питання про відшкодування цієї ж шкоди ОСОБА_4 в іншій справі є безпідставним та суперечить конституційному принципу обов'язковості судових рішень.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку не допускається.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України 2004 року, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Херсонської області від 25 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І. Усик