Справа № 686/6869/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2018 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

в складі: головуючого - судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі - Ніколайчук А.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про вселення

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про вселення в квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те, що вона є інвалідом другої групи, потребуючи сторонньої допомоги, маючи квартиру в м. Харкові була змушена продати власне житло, оскільки відповідачка обіцяла за виручені кошти придбати для позивачки дешевше житло у м. Хмельницькому та довічно утримувати останню.

28 вересня 2012 року відповідачка придбала за виручені кошти двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, однак не на ім'я позивачки, в якій в подальшому приписала позивачку та проживала разом з нею.

01 липня 2015 року відповідач ОСОБА_5 вивезла позивачку до села Воробіївка Полонського району, де поселила її до глинобитного аварійного будинку, який не був придатний для проживання. Усі особисті речі та грошові кошти в сумі 13000 грн. відповідачка залишила собі, переселивши позивача до аварійного будинку. Відповідачка покинула позивачку напризволяще, залишивши останню без засобів до існування та власного майна, перестала утримувати позивачку, як обіцяла в обмін на 26000 доларів США. Окрім цього, відповідачка обманним шляхом без заяви та письмової згоди позивачки заволоділа документами в ЖЕК №1 м. Хмельницького та незаконно приписала позивачку у аварійний будинок в с. Воробіївка. В той же час у м. Хмельницькому зберігається реєстрація місця проживання позивачки у спірній квартирі і позивачка має повне право проживати у вищевказаній квартирі. Внаслідок чого, ОСОБА_3 була змушена звернутись до суду для захисту своїх прав.

Представник позивач в судове засідання з'явився, позов підтримав та надав пояснення, що відповідають змісту позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, заперечив проти позовних вимог. Пояснив суду, що позивач не є членом сім'ї власника квартири тому за нею не зберігається право на користування спірною квартирою згідно чинного законодавства. Крім цього, позивач у добровільному порядку виписалась з квартири АДРЕСА_1 до села Воробіївка Полонського району Хмельницької області.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав:

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідач ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується даними договору купівлі - продажу від 28.09.2012 року та витягом про державну реєстрацію прав від 09.10.2012 року та є племінницею ОСОБА_3, яка була зареєстрована за зазначеною адресою до серпня 2015 року, що підтверджується заявою останньої №469 поданої начальникові Хмельницького МВ УДМС України в Хмельницькій області.

З 19 серпня 2015 року ОСОБА_3 зареєстрована в АДРЕСА_2 так, як зазначений будинок належав їй на праві власності.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Суд вважає, що добровільне зняття з реєстрації позивачем та наявність іншого житла позбавляє її права на користування займаною квартирою АДРЕСА_1 без згоди власника.

З матеріалів справи вбачається, що позивач вселилася у спірну квартиру як член сім'ї власника житла та добровільно відмовилась від користування нею.

Частиною 1 ст.76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вселення ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_1тому позов на думку суду є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про вселення - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. Стефанишин