Справа № 181/702/18
Провадження № 2/181/222/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2018 р. смт. Межова

Межівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Літвінової Л.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Варюхи Ю.С.,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду смт. Межова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку набувальної давності,

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку набувальної давності.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Павлоград Дніпропетровської області померла його тітка ОСОБА_3. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_2, яке належало їй на підставі свідоцтва на право особистої власності на будівлю, виданого рішенням виконкому селищної ради народних депутатів № 139 від 20 жовтня 1989 року, записаного в реєстрову книжку під № 2-143 від 25 січня 1990 року. Згідно розпорядження селищного голови № 8-р від 02 лютого 2016 року новим найменуванням вулиці «Кірова» є вулиця «Софіївська».

13 лютого 2010 року за заявами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області була заведена спадкова справа, номер у спадковому реєстрі 48872603. Згодом ОСОБА_4 відмовилась від своєї частини у спадщині на користь ОСОБА_2, однак до цього часу свідоцтво про право на спадщину останній не видано. Крім цього, ОСОБА_2 у подальшому оформляти спадщину наміру не має та не заперечує проти оформлення ним документів на нерухоме майно.

24 березня 2008 року у зазначеному вище домоволодінні він зареєструвався зі згоди своєї тітки (спадкодавця). Весь час з моменту реєстрації у будинку, тобто більше 10 років, він проживає у вказаному житловому будинку, займається домашнім господарством, тобто добросовісно і безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить у ньому поточний та капітальний ремонт.

Позивач просить визнати за ним право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок та господарські будівлі, які розташовані за адресою: 52900, АДРЕСА_2

Ухвалою судді відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15-денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу суду відзив на позов, зустрічний позов або заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Копію ухвали надіслано сторонам.

Позивач в судове засідання не з'явився, на розгляд суду від позивача надійшла заява з проханням розглянути справу в його відсутність. На задоволенні позову наполягає (а.с.31).

Відповідач, отримавши копію ухвали, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву, зустрічний позов або заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не подав, у зв'язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 надала суду нотаріально завірену заяву від 18 липня 2018 року, в якій просить справу розглянути без її участі в зв'язку зі станом здоров'я, оформляти спадщину після смерті ОСОБА_3 не буде. Позовні вимоги позивача визнала повністю (а.с.32).

Оскільки сторони у судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частина 1 статті 344 ЦК України регламентує, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено зазначеним Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Постановою пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено порядок застосування норм, передбачених статтею 344 ЦК України, а саме:

-пунктом 9 передбачено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК;

-пунктом 11 передбачено, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК);

-пунктом 13 передбачено, що можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади;

-пунктом 14 передбачено, що виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Пунктом 1 Перехідних положень ЦК України передбачено, що цей Кодекс набирає чинності з 01 січня 2004 року.

Згідно п. 8 Перехідних положень ЦК України, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право приватної власності на будівлю, виданого на підставі рішення виконкому селищної ради народних депутатів № 139 від 20 жовтня 1989 року, записаного в реєстрову книжку під № 2-143 від 25 січня 1990 року, будинок АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 (а.с.10).

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_3, виданого 25 серпня 2009 року, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

На підставі розпорядження селищного голови Межівської селищної ради Дніпропетровської області № 8-р від 02.02.2016 року переіменовано с. Ленінське, проспект, вулиці Межівської селищної ради, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму. Перейменування провести без зміни поштових номерів житлових будинків, установ та споруд (а.с.12).

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 51682025 від 24.04.2018 року вбачається, що Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3, номер у спадковому реєстрі 48872603 (а.с.13).

З копії технічного паспорту на будинок АДРЕСА_2 вбачається, що його виготовлено на замовлення ОСОБА_1, відомості про власника житлового будинку не зазначені (а.с.14-18).

З довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб виконавчого комітету Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області № 3433 від 15.06.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у будинку АДРЕСА_2. ОСОБА_6 (дружина) та ОСОБА_7 (донька) проживають за даною адресою без реєстрації (не прописані) (а.с.19), що також підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 19.06.2018 року (а.с.20).

Згідно довідки № 1410 від 21.06.2018 року, виданої виконавчим комітетом Межівської селищної ради Дніпропетровської області, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрований з 24.03.2008 року і по даний час проживає за вищевказаною адресою (а.с.21). Дані обставини також підтверджуються штампом на стор. 12 паспорту останнього НОМЕР_5 (а.с.7) та записом у домовій книзі на житловий будинок (а.с.8-9).

Згідно наведеного, ОСОБА_1 має всі законні підстави бути визнаним власником майна за набувальною давністю та є належним позивачем по даній справі, оскільки він добросовісно заволодів цим майном і вже понад десять років продовжує відкрито, безперервно володіти ним.

Таким чином з огляду на вищевказане, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 добросовісно заволодів спірним майном та безперервно володів ним вже більше десяти років, беручи до уваги наявні докази, які свідчать про існуючі підстави для визнання за позивачем права власності в порядку набувальної давності на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями, позов підлягає задоволенню.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З квитанції № 0.0..1 від 10.07.2018 року вбачається, що позивачем за подання позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2485 гривень 00 копійок (а.с.2).

Тож, враховуючи, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1242 гривні 50 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 142, 264, 265, 268, 272, 273, 279, 354 ЦПК України, ст. 344 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку набувальної давності - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок та господарські будівлі, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 69,2 кв.м., із них: житлова 24,4 кв.м., підсобна 44,8 кв.м., які позначені в технічному паспорті від 14 червня 2018 року: літера «А» - житловий будинок 47,3 кв.м., літера «а» - прибудова 47,9 кв.м., літера «В» - майстерня 11,3 кв.м., літера «Г» - сарай 6,5 кв.м., літера «Д» - сарай 8,1 кв.м., літера «Е» - сарай 8,9 кв.м., літера «Б» - сарай 51,7 кв.м., літера «П» - погріб 6,8 кв.м., літера «Т» - туалет, літера «Л» - літній душ та № 1-2 - огорожа.

Зобов'язати управління Державної казначейської служби України у Межівському районі Дніпропетровської області повернути ОСОБА_1 /ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянину України, уродженцю смт. Межова Межівського району Дніпропетровської області, номер та серія паспорта НОМЕР_4, РНОКПП НОМЕР_1/ з Державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним судового збору за квитанцією № 0.0..1 від 10.07.2018 року, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, код отримувача: 37909010, МФО отримувача: 805012, рахунок отримувача: 0162, що дорівнює 1242 (одна тисяча двісті сорок дві) гривні 50 (п'ятдесят) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Межівський районний суд Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.07.2018 року.

Суддя: Л. Ф. Літвінова