Справа № 559/1487/18
УХВАЛА

26 липня 2018 року м. Дубно Рівненської області

Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Ходак С.К., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом: ОСОБА_1 (адреса: вул.Тиха, 27, м.Дубно, Рівненської області)

до відповідача: Комунального закладу «Дубенська центральна районна лікарня» Дубенської районної ради (адреса: вул.Львівська, 73, м.Дубно, Рівненської області)

про скасування дисциплінарного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального закладу «Дубенська центральна районна лікарня» Дубенської районної ради про скасування дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК.

Позовна заява не може бути прийнята до провадження та підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, так як вона не відповідає вимогам ст.177 ЦПК України.

Відповідно до позовних вимог заяви, позивач просить: скасувати наказ №20 від 19.04.2018 «Про дисциплінарне стягнення» щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Позивач, посилаючись на п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», зазначає, що вона звільнена від сплати судового збору, оскільки її позовні вимоги випливають з трудових відносин.

Верховний Суд України у своїй постанові від 30.11.2016 у справі № 6-1121цс16 наголосив, що починаючи з 01.09.2015 позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають з трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі (виключно).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору підчас розгляду справив усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Тобто, даною нормою чітко визначені категорії трудових спорів, щодо яких позивач звільнений від сплати судового збору, це - справи про стягнення заробітної плати та справи про поновлення на роботі.

Таким чином, позивачем помилково визначено, що вона звільнена від сплати судового збору, оскільки, її позов не стосується стягнення заробітної плати або поновлення на роботі, тому вона не має пільг, щодо сплати судового збору.

Частиною 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2018 року становить 1 762, 00 гр.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ«Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою сплачується 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704,80 грн.) встановленого на 01.01.2018 року.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

Крім того, при подачі позовної заяви до суду, позивачем не дотримано вимоги ст.95 ЦПК України, а саме: долучені до позовної заяви письмові докази не засвідчені належним чином.

Згідно ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Однак, дата засвідчення копій документів, долучених до позовної заяви відсутня.

Відтак позивачу необхідно виправити вищевказані недоліки.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.185,258-261 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: вул.Тиха, 27, м.Дубно, Рівненської області) до Комунального закладу «Дубенська центральна районна лікарня» Дубенської районної ради (адреса: вул.Львівська, 73, м.Дубно, Рівненської області) про скасування дисциплінарного стягнення, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків - 5 днів, з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Розяснити, що у випадку не усунення позивачем недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя