Єдиний унікальний номер 235/6471/17 Номер провадження 22-ц/775/881/2018
Категорія 50 Номер провадження 22-ц/775/881/2018
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2018 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

судді -доповідача: Новікової Г.В.,

суддів: Гапонова А.В., Папоян В.В.,

за участю секретаря: Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду від 22 березня 2018 року (під головуванням судді Назаренко Г.В.,повний текст рішення складено 30 березня 2018 року) у справі № 235/6471/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 17 липня 2018 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18 червня 2007 року.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 11 березня 2016 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ? частини доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02 березня 2016 року.

Крім того, зазначив, що він не має у своїй власності рухомого чи нерухомого майна, в тому числі автомобіля, квартири, будинку чи земельної ділянки, а лише засоби щоденного проживання. Вказав, що перебуває на утриманні своїх батьків.

На момент звернення до суду з цим позовом його матеріальний стан суттєво змінився, він позбавлений можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, який був встановлений рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 17 липня 2007 року, оскільки сплачує аліменти і за іншим рішенням суду на утримання другої дитини.

Просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду від 17 липня 2007 року з ? частини до 1/8 частини доходів щомісячно.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 22 березня 2018 року позов задоволено частково,зменшено розмір аліментів. З ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 29.11.2022р. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання сплати судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції безпідставно враховано те, що наявність рішення Красноармійського міськрайонного суду від 11 березня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5, аліментів в

розмірі ? частки з усіх видів його заробітку є доказом зміни матеріального становища позивача.

Позивач не надав суду жодних доказів того, що вказане рішення виконується та він несе реальні матеріальні витрати на утримання доньки ОСОБА_5. Факт зміни матеріального становища позивача в зв'язку з вказаним рішенням спростовується тією обставиною, що рішення набрало законної сили в квітні 2016 року, а до суду він звернувся з позовом про зменшення аліментів лише в грудні 2018 року.

Крім того, в мотивувальній частині оскаржуваного рішення не вказано, з яких підстав суд пов'язує зміну матеріального становища позивача з наявністю рішення Красноармійського міськрайонного суду від 11 березня 2016 року через значний проміжок часу.

Оскільки позивач зазначає, що перебуває на утриманні у своїх батьків, він не несе жодних витрат, окрім сплати аліментів на утримання ОСОБА_3.

Також суд не врахував ту обставину, що заробітна плата позивача у 2018 році зростала відповідно до довідки, яка була надана представником ОСОБА_1. В оскаржуваному рішенні судом не наведено жодної підстави, з яких суд не прийняв надані докази, окрім судового рішення.

Вважає, що позивачем не доведені обставини, що мають значення для справи, а саме зміна матеріального становища позивача. Висновки суду про можливість зменшити розмір належних йому аліментів не відповідають обставинам справи. Судом неправильно застосовані норми матеріального права, а саме ст.265 ЦПК України, оскільки в оскаржуваному рішенні відсутні мотиви, якими суд керувався зменшуючи розмір аліментів.

В судове засідання з'явився ОСОБА_2 та представник ОСОБА_1 -адвокат ОСОБА_6. ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення їй особисто повістки та надала заяву про слухання справи у її відсутність (а.с.77).

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату,час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд вважає за можливе з метою дотримання строків розгляду апеляційної скарги розглянути справу у відсутність осіб, які не з'явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1статті 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов'язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того,

що стягнення аліментів на утримання другої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3, змінило матеріальний стан позивача, що, в свою чергу, є підставою для

зменшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду на іншу неповнолітню дитину. Зазначений висновок узгоджується з положеннями ст.ст.183,192 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача

аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись із позовом про зменшення розміру стягнутих аліментів, позивач послався на те, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 11 березня 2016 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ? частини доходів щомісячно. Після ухвалення зазначеного рішення у нього змінився матеріальний стан,так як народилася ще одна донька і за рішенням суду від 11 березня 2016 року він сплачує на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ? частини доходів щомісячно,

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 17 липня 2007 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.06.2007 року.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 11 березня 2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючі з дня пред'явлення позову, тобто з 02 березня 2016 року, і до повноліття доньки.

Згідно довідки про доходи ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» ОСОБА_2 працює на посаді ГРП та мав загальну суму доходу за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року без урахування аліментів - 76 650,38 грн.. відповідно до довідки ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» ОСОБА_2 нараховано дохід за період з вересня 2017 року по лютий 2018 року 106595,17 грн. і на виконанні знаходяться два виконавчі листи, виконавчий лист на ОСОБА_1 та виконавчий лист на ОСОБА_4 (а.с.30).

За інформацією ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» ОСОБА_1 працює з 07.09.2017 року на посаді комірник складу паливно-мастильних матеріалів і її зарплата за вересень-грудень 2017 року склала 22608,43 грн..

При ухваленні рішення Красноармійського міськрайонного суду від 17 липня 2007 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, було враховано, що ОСОБА_2 має одну неповнолітню дитину, яку повинен утримувати. Після ухвалення судового рішення у позивача народилася іще одна донька, на яку він також почав сплачувати аліменти в розмірі ? частини доходу.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у позивача змінився матеріальний стан, оскільки він за двома судовими рішеннями став

сплачувати 50% аліментів із заробітної плати , тобто наявність у платника аліментів інших дітей є підставою для зменшення визначеного раніш розміру аліментів на одну дитину.

Визначаючи розмір змінюваних аліментів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про їх зменшення до 1/6 частини, оскільки ОСОБА_2 має на утриманні двох дітей і отримувачами аліментів є різні особи.

Доводи про те, що судом не перевірено, чи надавався до виконання виконавчий лист про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_5, 02 липня 2014 року

народження, є безпідставними. Так як в довідці ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» зазначено,що ОСОБА_2 нараховано дохід за період з вересня 2017 року по лютий 2018 року 106595,17 грн. і на виконанні знаходяться два виконавчі листи, виконавчий лист на ОСОБА_1 та виконавчий лист на ОСОБА_4.

Посилання на те, що зміна матеріального стану позивача в зв'язку з вказаним рішенням спростовується тією обставиною, що рішення набрало законної сили в квітні 2016 року, а до суду він звернувся з позовом про зменшення аліментів лише в грудні 2018 року, не може бути прийнято до уваги, оскільки звернення до суду з позовними вимогами про зменшення стягнутих аліментів є правом платника аліментів, а не його обов'язком і не обмежується будь-яким строком.

Вказівка на те, що суд першої інстанції не врахував , що заробітна плата позивача у 2018 році зростала відповідно до довідки, є безпідставною. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання дитини розмір аліментів визначений у частці від заробітку (доходу) батька дитини, яку закон пов'язує лише з кількістю дітей, які потребують допомоги та відповідно до цього розміром аліментів і не пов'язує із сумою заробітної плати платника аліментів.

За встановлених обставин підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Постановлене судом рішення є законним і обґрунтованим. Вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержані.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення,а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 18 червня 2018 року було відповідно до вимог ч.4 ст.359 ЦПК України зупинено дію рішення Красноармійського міськрайонного суду від 22 березня 2018 року у зв'язку із поновленням строку на апеляційне оскарження до закінчення апеляційного провадження у справі. Оскільки апеляційне провадження закінчено, то дію оскаржуваного рішення слід відновити.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374,375, 382 ЦПК України, апеляційний суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду від 22 березня 2018 року залишити без змін та відновити його дію.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25.07.2018 року.

Судді: