САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/847/18
Провадження №2/726/239/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2018 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Байцар Л. В., при секретарі Чайка С.В., за участі позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі Садгірського районного суду в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 та просив ухвалити рішення яким шлюб, зареєстрований 03 серпня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького міськвиконкому м.Чернівці, Чернівецької області Україна, актовий запис № 992 - розірвати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що він перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 Шлюб був зареєстрований 03 серпня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького міськвиконкому м.Чернівці, Чернівецької області Україна, актовий запис № 992 від 03 серпня 1997 року, про що було видано свідоцтво серії НОМЕР_1.

Зазначає, що спільне життя з відповідачкою в них не склалося. Між ними постійно траплялися непорозуміння, суперечки, з будь яких причин, що призвело до відсутності нормальних сімейних та фактичних шлюбних стосунків. Між ними постійно виникають сварки, внаслідок того, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Відсутність між ними взаєморозуміння та спільної думки щодо вирішення звичайних побутових питань спонукали до повного розриву інших відносин.

Вказує на те, що вони разом не проживають та не ведуть спільне господарство з лютого 2018 року.

Зазначає, що під час шлюбу в них народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на сьогоднішній день є повнолітньою особою та мА/ свою сім'ю, та донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є неповнолітньою особою та проживає разом з відповідачкою.

Зазначає, що їх шлюб носить формальний характер, оскільки в них відсутні принципи, які притаманні подружжю. В нього втрачено почуття кохання до відповідачки, що є основою сім'ї.

Вказує на те, що сім'ї як такої вже тривалий час не існує. З травня 2006 року вони разом не проживають Спільного бюджету не мають, та спільного господарства не ведуть. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю немає.

Просить суд, розірвати між ним та ОСОБА_2 шлюб, зареєстрований 03 серпня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького міськвиконкому м.Чернівці, Чернівецької області Україна, актовий запис № 992.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, строк на примирення не потрібен.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання з'явилася, позов визнала в повному обсязі.

За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як вказує ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому підстав для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовження судового розгляду немає.

Судом повно та всебічно з'ясовані взаємини між подружжям, дійсні причини звернення до суду.

Вивчивши представлені докази, оцінивши і проаналізувавши вищезазначене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 виданого 03 серпня 1997 року, сторони по справі зареєстрували шлюб 03 серпня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького міськвиконкому м.Чернівці, Чернівецької області Україна, актовий запис № 992.

Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільного господарства і не мають спільного сімейного бюджету.

Шлюбні стосунки між ними припинились у зв'язку з тим, вони втратили одне до одного почуття любові та поваги. Сім'я розпалася, вони проживають окремо.

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності,поваги до себе.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Оскільки при зверненні з даним позовом до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. за позовними вимогами про стягнення аліментів, а позов задоволено, то суд вважає, що згідно вимог ст.141 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідача на користь держави, а щодо позовних вимог про розірвання шлюбу відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Керуючись ст.ст.4, 7, 10, 81, 141, 263-266 ЦПК України, ст.ст.109, 110, 112-114 СК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 03 серпня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького міськвиконкому м.Чернівці, Чернівецької області, актовий запис № 992 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Особа, яка брала участь у справі, але не була присутня при оголошенні рішення, може оскаржити рішення протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий суддя Л. В. Байцар