Справа № 510/1104/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.07.2018 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Бошков І.Д.;

-за участю секретаря Занфір О.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача Долинської сільради позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Позивач, його представник ОСОБА_2 на задоволенні позову наполягали, просили про розгляд справи без їх участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч.3ст.200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся із відповідними вимогами та просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на спадкове майно, зазначивши, що за життя його батькові ОСОБА_3 належало право власності на:

-житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями №141 по вул. Центральна в с. Долинське, Ренійського району, Одеської області, який складається в цілому із: житлового будинку літ. А загальною площею 69,60 кв.м., житловою площею 41,20 кв.м., підсобною площею 28,40 кв.м., навісу літ. а, літньої кухні літ. Б, огорожі № 1,2, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок , складений «БТИ - Гарант» 15.12.2017 року.

-земельну ділянку загальною площею 0, 1964 га. (із кадастровим номером: :02:002:0194), розташована за адресою: Одеська область, Ренійський район, с. Долинське, вул. Центральна, 141, виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САЕ № 925628 від 29.10.2013 року.

-земельну ділянку загальною площею 0, 11 га. (із кадастровим номером: :026002:0197), розташована за адресою: Одеська область, Ренійський район, с. Долинське, вул. Хуторна, 67-а, виділена для ведення особистого селянського господарства, на підставі свідоцтва про право власності серії САМ № 061159 від 06.10.2014 року.

На випадок смерті ОСОБА_3Г розпорядився належним йому майном, 31.05.2012 року залишив заповіт на імя сина ОСОБА_1, 18.01.2017 р. - помер. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У відповідний 6-місячний строк після смерті спадкодавця, позивач (як спадкоємець за заповітом) звернувся до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується заявою про прийняття спадщини від 10.05.2017 р. За зверненням позивача нотаріусом було заведено спадкову справу №95/2017. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено та державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, посилаючись на те, що на спадкове майно відсутні оригінали правовстановлюючих документів, надавши відповідну постанову від 12.06.2018 року. Після смерті ОСОБА_3 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок, земельні ділянки, як на обєкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняв спадщину, що залишилася після померлого ОСОБА_3 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців, які б мали обовязкову частку у спадщині немає, представник відповідача не заперечував щоб позивач оформив право власності на спадкове майно на своє ім`я.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1223 ЦК України). Він у передбачений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається таким, що її прийняв. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки його воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у його діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки спадкове майно ( житловий будинок) не був зареєстрований у встановленому законом порядку до Єдиного державного реєстру речових прав, також відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки, а на підставі їх копій неможливо оформити спадщину, у звязку із тим, що закон повязує набуття права власності на нерухоме майно із відповідною державною реєстрацією цього права, а згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність, тобто здатність мати цивільні права та обовязки фізичної особи припиняється у момент її смерті, про що нотаріусом винесено вмотивовану постанову від 12.06.2018р. у звязку із чим в даний час позивач вимушений звернутися до суду із позовом. У випадку смерті власника нерухомого майна, первинну реєстрацію права власності на яке не було проведено та правовстановлюючий документ на яке відсутній, питання про перехід права власності на це нерухоме майно до спадкоємця повинно вирішуватися у судовому порядку.

У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно».

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України, одним із шляхів захисту прав громадян на землю є визнання прав.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на нерухоме майно у виді житлового будинку, земельних ділянок, що є предметом спору, з підстав прийняття спадщини за заповітом, однак, з незалежних від нього причин він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на спадкове майно, у звязку із чим був вимушений звернутися за захистом прав та інтересів до суду.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1228, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. ст. 126, 152 ЗК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на:

-житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями №141 по вул. Центральна в с. Долинське, Ренійського району, Одеської області, який складається в цілому із: житлового будинку літ. А загальною площею 69,60 кв.м., житловою площею 41,20 кв.м., підсобною площею 28,40 кв.м., навісу літ. а, літньої кухні літ. Б, огорожі № 1,2.

-земельну ділянку загальною площею 0, 1964 га. (із кадастровим номером: :02:002:0194), розташовану за адресою: Одеська область, Ренійський район, с. Долинське, вул. Центральна, 141, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САЕ № 925628 від 29.10.2013 року.

-земельну ділянку загальною площею 0, 11 га. (із кадастровим номером: :026002:0197), розташовану за адресою: Одеська область, Ренійський район, с. Долинське, вул. Хуторна, 67-а, виділену для ведення особистого селянського господарства, на підставі свідоцтва про право власності серії САМ № 061159 від 06.10.2014 року,

після смерті ОСОБА_3, померлого 18.01.2017 року.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.Д. Бошков