пр. № 2-з/759/19/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів щодо забезпечення позову до подачі позову, заінтересована особа: ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2018 о. до Святошинського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2.

В обґрунтування вимог заяви, заявниця посилається на те, що вона на підставі Договору купівлі-продажу від 29.1.2013 р. придбала у свою власність у продавця ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

Проте, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.03.2017 р. вказаний вище договір був визнаний недійсним, за час розгляду справи ОСОБА_3 померла, та її правонаступником є ОСОБА_2

Далі заявниця зазначає, що в ході розгляду вказаної вище цивільної справи питання про застосування наслідків недійсності правочину не розглядалось, кошти в рахунок придбання заявницею вищезазначеної квартири їй не повернуто, у зв'язку з чим просила заяву задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 у своїй заяві про забезпечення позову, до подачі основного позову, жодним чином не вказує в рамках якого саме предмету позову, який буде поданий нею в подальшому, необхідно здійснити забезпечення позову. Також, заявницею не зазначено ціну позову, про забезпечення якого вона просить.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 153, 260 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Матеріали заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів щодо забезпечення позову до подачі позову, заінтересована особа: ОСОБА_2, повернути заявниці.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів.

Суддя: