Справа № 379/122/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2018 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Зінкіна В.І.

з участю секретаря: Різник Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Таращанського району Київської області та ОСОБА_3 управління Держгеокадастру України в Київській області про визнання права на земельну частку (пай) та виділення земельної частки в натурі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду 02.02.2018 року з позовом, просить суд поновити строк звернення до суду; визнати за нею, як спадкоємницею померлого пенсіонера колгоспу (КСП) «Прогрес» ОСОБА_4 право на земельну частку (пай) площею 2,5 умовних кадастрових гектарів на землях ОСОБА_2 сільської ради Таращанського району Київської області; зобовязати відповідачів виділити їй земельну частку (пай) площею 2,5 умовних кадастрових гектара. В обґрунтування зазначила, що її мати ОСОБА_4 народилася та постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. З 1932 року по час виходу на пенсію працювала у колгоспі «Прогрес» с. Велика Березянка Таращанського району Київської області. В подальшому колгосп «Прогрес» було реорганізовано в КСП «Прогрес», яке в липні 1995 року отримало Державний акт на право колективної власності на землю.

В 1971 році її мати вийшла як член колгоспу на пенсію, а 02.12.1995 року після отримання КСП «Прогрес» вказаного вище Держаного акту на землю вона померла, а тому як пенсіонер колгоспу, на її думку, мала право на земельну частку (пай), і повинна бути включена у список осіб, які мають право на земельну частку (пай) та отримати земельний пай у натурі, оскільки згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 8 серпня 1995 року таке право мають члени КСП, кооперативу, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Тобто її мати померла після отримання КСП «Прогрес» державного акту на землю. Після тривалих пошуків в архівних установах нею було встановлено, що при отриманні Державного акту її матір не включили в список осіб членів КСП, хоч як зазначається учасниками зборів КСП «Прогрес» збори членів проголосували за внесення даних її матері до відповідного списку. Як дочка, вона є спадкоємцем першої черги за законом. В даний час їй не відомо чому її матір ОСОБА_4 відсутня в списку членів КСП, можливо повязано з помилкою через швидкість проведення земельної реформи. Спадкоємці члена колективного сільськогосподарського підприємства, включеного до Державного акту на право колективної власності на землю, успадковують його право на земельну частку (пай). На протязі тривалого часу вона не знала, що її мати не була включена до відповідного списку при проведенні земельної реформи в КСП «Прогрес» і відповідно не отримала сертифікат на земельну частку (пай). Після роботи з архівними даними та знайшовши трудову книжку колгоспника ОСОБА_4, вона вияснила, що мати не була включена у список осіб. Відповідно до копії пенсійного посвідчення від 25.09.1971 року ОСОБА_4 призначено як члену колгоспу «прогрес» пенсію. Невнесення до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) особи, яка була членом КСП не може позбавити права на земельну частку (пай).

В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі та пояснила суду, що її мати була членом колгоспу «Прогрес» та членом КСП. Мати вийшла на пенсію у 1971 році. В липні 1995 року колгосп реорганізували у КСП. Мати померла 02.12.1995 року. Державний акт був виданий КСП в липні 1995 року, а не як зазначено в акті 20.12.1995 року, оскільки дата зазначена кульковою ручкою. Списки складались в 1996 році, вона була присутня на зборах, коли зачитували списки, оголошували й прізвище її матері - ОСОБА_4 Хівронію.

Представник відповідача ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Київській області ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив клопотання про розгляду справи за відсутності представника відповідача, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що позови громадян, повязані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (паї), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі тощо. Головне управління своєю діяльністю не порушувало права позивача.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_6 у судове засідання не зявився, подав відзив на позовну заяву, в якій зазначив клопотання про розгляд справи за відсутності представника ОСОБА_2 сільської ради. Зазначив, що 24.04.1997 року заявник отримала свій земельний сертифікат на земельну частку (пай) що засвідчує копія з книги видачі земельних сертифікатів. ОСОБА_1 проживала за однією адресою в одному подвірї з матірю, а мами на момент складання списків, затвердження їх зборами, не було живої, то не було виписано земельний сертифікат. На день отримання земельного сертифіката 24.04.1997 ОСОБА_1 знала, що її матері немає в списках. 12.02.2007 ОСОБА_1 зверталась в суд з аналогічним позовом, тільки відповідачів було на одного більше (КСП «Прогрес»). По даному позову було винесено рішення, з яким ОСОБА_1 згодна не була, однак Апеляційний суд Київської області відхилив її апеляційну скаргу, а рішення Таращанського районного суду від 12.02.2007 залишив без змін. Землями, які підлягали розпаюванню сільська рада не розпоряджалась і станом на сьогодні не розпоряджається, оскільки вони знаходяться за межами населеного пункту. Цими землями розпоряджалася районна державна адміністрація, а з 2013 року Держгеокадастр. На підставі наведеного прохає в позові відмовити.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що вона є донькою позивача ОСОБА_1 В 1993 році вона закінчила школу, та написала заяву про вступ до колгоспу. Три роки вчилась та працювала в колгоспі в бухгалтерії. В 1996 році були збори працівників, та її також запросили на збори, оскільки вона була стипендіат колгоспу. Бігуненко зачитував список осіб, хто має право на сертифікат. Зачитували і прізвище її баби ОСОБА_4 Хівронії. Вона запамятала цю обставину, оскільки люди стали питати, хто це така.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що на загальних зборах КСП «Прогрес», які проводилися у січні-лютому 1996 року, зачитували список тих, хто має право на земельний пай. В їх числі називали ОСОБА_4 Хівронію. Оскільки в побуті останню називали Хівонька, то не зрозуміли, чиє прізвище зачитали.

Суд, заслухавши позивача, свідків, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Як установлено судом та вбачається із матеріалів справи позивач ОСОБА_1 є донькою померлої 02.12.1995 року ОСОБА_4 та спадкоємцем за законом її майна (а.с. 82-84).

З 1932 року по 1957 рік ОСОБА_4 працювала та була членом колгоспу, а в 1971 році вийшла на пенсію за віком (а.с.85).

У подальшому колгосп «Прогрес» було реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Прогрес».

02.12.1995 року ОСОБА_4 померла. (а.с.22).

20.12.1995 року державним актом серії КВ 000018 на підставі рішення ОСОБА_2 сільської Ради народних депутатів від 07.1995 року КСП «Прогрес» передано у колективну власність 2709,3 гектарів землі (а.с.19-20).

ОСОБА_4 померла 02.12.1995 року і тому не включена до списку членів КСП, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю.

Крім того, відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так рішенням Таращанського районного суду Київської області № 2-47/2007 у справі за позовом ОСОБА_1І, до СП «Прогрес», ОСОБА_2 сільської ради, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_9 районна державна адміністрація про визнання права на земельну частку (пай) від 12.02.2017 року, яке набрало законної сили 25.06.2007 року встановлено, що в 1932 році мати позивачки ОСОБА_4 була прийнята на роботу в колгосп «Прогрес» с. Велика Березянка та працювала в ньому по 1957 рік, а в 1971 році вийшла на пенсію за віком і з членів колгоспу не вибувала до дня смерті. КСП «Прогрес» було реорганізовано в СП «Прогрес». 20.12.1995 року КСП «Прогрес» був виданий Державний акт на право колективної власності на землю. ОСОБА_4 померла 02.12.1995 року і тому не включена до списків членів КСП, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю.

Крім того, рішенням Таращанського районного суду Київської області від 19.03.2018 року у справі № 379/405/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Таращанського району Київської області, ОСОБА_9 районної державної адміністрації Київської області про визнання права на земельну частку (пай) та виділення земельної частки в натурі встановлено, що мати позивачки ОСОБА_4 на момент видачі колективному сільськогосподарському підприємству «Прогрес» Державного акту на право колективної власності на землю і доданого до нього списку членів вказаного вище підприємства, в звязку зі смертю вибула з даного членства, а тому і втратила право на земельну частку (пай) в ньому.

За змістом положень ст.5 Земельного кодексу України в редакції закону від 13.03.1992 року № 2196- XII, ст.3 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», ст.25 Закону «Про сільськогосподарську кооперацію» право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання колективним сільськогосподарським підприємством, сільськогосподарським кооперативом, або сільськогосподарським акціонерним товариством державного акта на право колективної власності на землю. Право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на право колективної власності на землю. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Таким чином, вирішуючи питання про право певної особи на земельну частку (пай), суд повинен з'ясувати, чи була ця особа членом КСП на час передання державного акта про право колективної власності на землю.

Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є.

Сам факт членства у колгоспі та тривалий термін роботи в інших організаціях до створення КСП та до отримання підприємством державного акта на право колективної власності на землю не є підставою для отримання земельної частки у новоствореному КСП.

Отже, закон повязує набуття права на земельну частку пай перш за все з членством в самому сільськогосподарському підприємстві, зокрема для пенсіонерів, які працювали в господарстві, а після виходу на пенсію продовжують залишатись його членами.

Оскільки судом встановлено, що мати позивачки ОСОБА_4 на момент видачі колективному сільськогосподарському підприємству «Прогрес» Державного акту на право колективної власності на землю в звязку зі смертю вибула з даного членства, а тому і втратила право на земельну частку (пай) в ньому.

Показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 суд оцінює критично, оскільки свідки є заінтересованими особами.

За таких обставин у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити з указаних підстав.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради у відзиві зробив заяву про застосування позовної давності до заявлених позивачем вимог, що є підставою для відмови у позові.

У п.11 Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Враховуючи, що судом не встановлено порушення прав позивача, про захист яких він просить, суд прийняв рішення про відмову в задоволенні позову саме з цих підстав, а не через пропуск позовної давності.

Керуючись статтями 3, 4, 12, 13, 19, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Таращанського району Київської області та ОСОБА_3 управління Держгеокадастру України в Київській області про визнання права на земельну частку (пай) та виділення земельної частки в натурі відмовити.

Повне рішення складено 27.07.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Таращанський районний суд Київської області.

Головуючий:ОСОБА_10