Справа № 758/169/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

16 березня 2018 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Войтенко Т. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Дідук С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом Національного банку України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

В С Т А Н О В И В :

28 грудня 2017 року Національний банк України звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі укладеного з Національним банком України договору № 5449/12-07-32к від 03.12.2012 року відповідач отримав кредит на споживчі та соціально-побутові цілі у розмірі 20 000, 00 грн. з терміном користування до 20.01.2016 року.

Згідно з п.3.1 Кредитного договору, позичальник взяв на себе зобов'язання здійснювати повернення кредиту шляхом уповноваження Національного банку України щомісячно відрахувати кошти з отриманого доходу позичальника для здійснення повернення кредиту в сумі 541, 00 грн. починаючи з січня 2013 року, а в останній місяць користування кредитом в сумі - 524,00 грн., а також відраховувати кошти для здійснення плати за користуванням кредитом.

Позивач посилався на те, що відповідно до п.3.2 Договору за користування отриманим кредитом на споживчі цілі позичальник зобов'язався щомісячно здійснювати плату в розмірі 8% річних.

У позовній заяві позивач зазначив про те, що Банк свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, однак відповідач в порушення норм закону та умов Договору свої зобов'язання за Договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 03.04.2017 року має заборгованість в розмірі 1397,97 грн., а саме: 1065,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 123,90 грн. - прострочені проценти за користування кредитом; 194,93 - пеня за простроченим кредитом; 14,14 грн. - пеня за простроченими процентами.

На підставі вищевикладеного, а також керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 1397,97 грн. та судові витрати.

В судове засідання представник не з'явився, до суду надав заяву, згідно якої просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся відповідно до ч.7 ст. 128 ЦПК України за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи за його відсутності, про причини неявки, відзив на позовну заяву від відповідача не надходили.

Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, який вважається належним чином повідомленим про розгляд справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, з можливістю постановлення заочного рішення по справі (ч. 4 ст. 223 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову у зв'язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що 03.12.2012 року між Національним банком України та ОСОБА_1 було укладено Договір № 5449/12-07-32к про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі, відповідно до умов якого Національний банк України надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 20 000,00 (двадцять тисяч) грн., що підтверджується кредитним договором та меморіальним ордером №29 (а.с. 7, 8-10).

Відповідно до п.3.1 кредитного договору ОСОБА_1 зобов'язався здійснювати повернення кредиту шляхом уповноваження Національного банку України укладеним кредитним договором щомісячно відрахувати кошти з його отриманого доходу для здійснення повернення кредиту в сумі 541, 00 грн. починаючи з січня 2013 року, а в останній місяць користування кредитом в сумі - 524,00 грн., а також відраховувати кошти для здійснення плати за користуванням кредитом, або ж шляхом внесення чергових платежів готівкою до каси банку до 20 числа кожного місяця.

Відповідно до п.3.2 кредитного договору за користування отриманим кредитом позичальник зобов'язався щомісячно здійснювати плату в розмірі 8% річних.

Кінцевий термін повернення кредитних коштів сторонами погоджено до 20.01.2016 року (п.4.1.2 кредитного договору).

Відповідно до п. 5.1 кредитного договору, у разі несвоєчасного виконання позичальником зобов'язань з повернення кредиту, оплати за користування ним (за відсутності письмової домовленості про відстрочення повернення кредиту) нараховується пеня в розмірі 0,05 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення, яку позичальник повинен сплатити Національному банку.

За твердженнями позивача, 17.11.2015 року відповідача ОСОБА_1 було звільнено з посади з Національного банку України. У зв'язку з даною обставиною, позивач був позбавлений можливості у позасудовий порядок самостійно на підставі кредитного договору здійснювати списання коштів з доходів відповідача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Після звільнення відповідача, як вбачається з наданих позивачем розрахунків, за кредитним договором № 5449/12-07-32к від 03.12.2012 утворилася заборгованість, розмір якої станом на 03.04.2017 складає 1397,97 грн., а саме: 1065,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 123,90 грн. - прострочені проценти за користування кредитом; 194,93 - пеня за простроченим кредитом; 14,14 грн. - пеня за простроченими процентами (а.с. 11-25).

Дані розрахунки відповідачем спростовані не були.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Зі змісту статті 611 ЦК України вбачається, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки (штрафу, пені); 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_1 не в повному обсязі виконав умови кредитного договору та не повністю погасив заборгованість за кредитним договором, позивач правомірно просить стягнути з відповідача залишок за кредитом, відсотки за користування кредитом та пеню, нараховану на суму прострочених платежів по поверненню кредиту та сплаті відсотків.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а з відповідача необхідно стягнути заборгованість в розмірі 1397,97 грн., яка складається з 1065,00 грн. - простроченої заборгованості за кредитом; 123,90 грн. - прострочених процентів за користування кредитом; 194,93 - пені за простроченим кредитом; 14,14 грн. - пені за простроченими процентами.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

На підставі викладеного, ст.ст. 525, 526, 610, 611, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 7, 10, 11-13, 76-81, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Національного банку України до ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 гуртожиток, ІПН НОМЕР_1) на користь Національного банку України (м. Київ, вул. Інститутська, 9, ) заборгованість за договором №5449/12-07-32к від 03.12.2012 про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі в загальній сумі 1397,97 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 гуртожиток, ІПН НОМЕР_1) на користь Національного банку України (м. Київ, вул. Інститутська, 9, ) 1600 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не буде подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення буде залишене в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лишу вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20 березня 2018 року.

Суддя Т. В. Войтенко