Провадження № 2/521/2639/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
12 липня 2018 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
Головуючого судді Мирончук Н.В.
за секретаря судового засідання Власової В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося з позовом Державне підприємство «Морський торговельний порт «Южний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 17 343,20 гривень, суму інфляційних збитків у розмірі 4 553,17 гривень, 3 % річних у розмірі 848,57 гривень, суму інфляційного збільшення боргу у розмірі 5 037,01 гривень та просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 на підставі ордеру від 18 червня 2009 року, серії ХГ № 1255 надано право на зайняття одного ліжко-місця у готельно-житловому комплексі Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний».
Проте, відповідач у порушення своїх обовязків несвоєчасно вносить оплату за надані послуги, у звязку із чим за ним утворилась заборгованість.
Відповідач в судове засідання не зявився, неодноразово, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.
Суд, у звязку з його неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не зявився, у порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Представник позивача надав суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що, відповідно до ордеру на тимчасове розміщення без реєстрації від 18 червня 2009 року серії ХГ № 1255 у кімнаті № 603-а будинку № 7 по вулиці Будівельників, що у м. Южний Одеської області, відповідач заселився за зазначеною адресою.
Вказане приміщення знаходиться на комунальному обслуговуванні ДП «МТП «Южний», яке є виконавцем житлово-комунальних послуг.(а.с. 7)
Відповідач не регулярно сплачував плату за спожиті комунальні послуги, в результаті чого, згідно з представленою довідкою з розрахунку та оплати комунальних послуг, відповідачу нараховано до сплати 4 553,17 гривень.(а.с. 8-10)
Відповідно до частини першої статті 127 ЖК УРСР, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки.
Згідно зі статтею 129 ЖК УРСР, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку, адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.
За змістом частини першої статті 130 ЖК УРСР, порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Розпорядженням начальника ДП «МТП «Южний» № 53/2 від 14 липня 2008 року затверджено «Положення про готельно-житловий комплекс», відповідно змісту до якого, послуги надаються на підставі Житлового Кодексу України, Правил користування готелями та аналогічними засобами розміщення та надання готельних послуг, затверджених наказами Державної туристичної адміністрації України від 16 березня 2004 року № 9 та Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року № 208.
Частиною 8 пункту 18 Примірного положення передбачено, що громадяни, які проживають у гуртожитку, зобовязані своєчасно вносити плату за користування жилою площею і за комунальні послуги відповідно до пункту 38 цього Примірного положення.
Відповідно до п. п. 38, 39 цього ж Положення, плата за користування жилою площею в приміщеннях, що знаходяться в спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках, проводиться за встановленими ставками. Витрати на комунальні послуги входять до плати за користування жилою площею і окремо плата за них не стягується. Плата за користування жилою площею в гуртожитку і за комунальні послуги вноситься не пізніше десятого числа наступного за оплачуваним місяця.
Згідно до ст. 68 ЖК УРСР, наймачі зобов'язані вчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
У відповідності зі ст. 64 Житлового кодексу УРСР, члени родини наймача, що проживають разом з ним, користаються нарівні з ним усіма правами і несуть всі обов'язки, що випливають з договору наймання житлового приміщення. Повнолітні члени родини несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність по зобовязаннях, що випливає з зазначеного договору.
Відповідач, в розумінні ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», є споживачем.
Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно із ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, вимога про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 4 553,17 гривень, підлягає задоволенню у повному обсязі.
Щодо стягнення суми інфляційних збитків та 3 % річних за прострочення виконання зобовязання.
З огляду на вже вказане, суд дійшов висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.
Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.
Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.
Наведене повною мірою узгоджується з обовязковою для суду й сторін правовою позицією, яка викладена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 червня 2012 року.
Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 суми інфляційних збитків у розмірі 5 037,01 гривень та 3 % річних за прострочення виконання зобовязання у розмірі 848,57 гривень.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат та, як наслідок, підлягає також задоволенню і вимога позивача про стягнення на його користь судового збору у сумі 1600,0 гривень.
Керуючись ст. ст. 127,129,130 Житлового кодексу УРСР, ст.ст.20,28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 12,13, 81, 223, 259, 264, 280 - 284 ЦПК України, суд,
Позов Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів, з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку, шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Суддя: Н.В. Мирончук