Дата документу 20.07.2018
Справа № 320/1794/18
№ 2/320/2058/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2018 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Юрлагіної Т.В.,

за участю секретаря Бондаренко Г.В.,

представника позивача - адвоката ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_3,

третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_5, від імені якої на підставі ордера про надання правової допомоги діє адвокат ОСОБА_1, до ОСОБА_6, ОСОБА_2, треті особи приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_7, приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання правочину недійсним та витребування майна від добросовісного набувача,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 01.02.2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6; витребувати від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 вказану квартиру, а також стягнути з відповідачів на користь позивача сплачені нею судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що 01 лютого 2018 року невідома особа, скориставшись паспортом ОСОБА_5, заздалегідь знаючи про те, що ОСОБА_5 за станом здоровя фактично не пересувається та постійно знаходиться у себе за місцем мешкання, уклала від імені останньої угоду купівлі-продажу належної їй квартири АДРЕСА_2. Покупцем за вказаною угодою був відповідач ОСОБА_6 У подальшому ОСОБА_6 здійснив продаж зазначеної квартири відповідачу ОСОБА_2 Про факт незаконного продажу належного майна позивач дізналася 20.02.2018 року, у звязку з чим звернулася до Мелітопольського відділу поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000638 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України. Оскільки позивач не мала жодного наміру укладати договір купівлі-продажу квартири та не підписувала його, а від її імені діяла стороння особа без достатніх на те повноважень, тому позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

27.03.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.

06.04.2018 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов.

23.04.2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав за зазначеними у позовній заяві доводами та підставами, просив визнати угоду недійсною та витребувати майно від добросовісного набувача.

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання призначене на 20.07.2018 року не зявився, будучи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 надав заяву від свого імені та від імені ОСОБА_6 про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю. Відповідно до наданого нею письмового відзиву відповідач вказала, що є незрозумілим зміст вимог позивача, оскільки у позові вона зазначає про нікчемність правочину, а в резолютивній частині своєї позовної заяви позивач просить визнати правочин недійсним. Позивач не зазначила підстави витребування майна у добросовісного набувача та спосіб, у який це майно у нього вибуло, а лише зазначає ст.388 ЦК України, яка передбачає три підстави витребування майна, кожна з яких підлягає доведенню. Крім того, відповідач вказує, що до позовної заяви не надано жодного доказу в обґрунтування позовних вимог щодо вибуття майна поза волею позивача. Відповідач зазначає, що придбала майно з дотриманням визначених ст.657 ЦК України вимог за відплатним договором. Про те, що продавець - власник квартири ОСОБА_6 придбав та володіє майном у незаконний спосіб вона не знала, а тому вважає, що вона є добросовісним набувачем і спірна квартира не може бути витребувана у неї. Придбана квартира є її єдиним житлом, на придбання якої вона збирала грошові кошти більше 20 років. Крім того, позивач, на її думку, сама надала сторонній особі оригінали свого паспорту та правовстановлюючих документів на квартиру, а відтак своїми діями надала можливість здійснити вказані правочини щодо її майна. Таким чином, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав доводи свого довірителя, наполягав на відмові в задоволенні позовних вимог. А також зазначив що представник позивача не наділений правом звернення до суду від імені ОСОБА_5, та просив суд залишити позовні вимоги без розгляду.

Третя особа приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_7 у судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа - приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що до неї 31.08.2018 року звернувся її знайомий ОСОБА_9 з питанням можливості укласти угоду купівлі-продажу квартири. Після підготування проекту договору на наступний день до неї прийшли особи, які бажали укласти угоду, продавець представилась ОСОБА_5, а покупцем був ОСОБА_6, вона перевірила документи, які були їй надані, встановила їх особи за паспортами, у неї не виникло сумніву, що продавцем є інша особа, а не ОСОБА_5 Як потім зясувалось під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, продавцем квартири виступила ОСОБА_10, яка була загримована, а також фотокартка подавця квартири в паспорті була двадцятирічної давнини. Угоду було укладено. Під час укладення угоди ОСОБА_6 пояснював, що купує квартиру для доньки. 20 лютого 2018 року вона повернулась після навчання та їй стало відомо про те , що квартиру перепродано. У неї виникли сумніви і вона поїхала до ОСОБА_5, там вона побачила зовсім іншу жінку, яка і була ОСОБА_5, та яка була не обізнана про те, що її квартиру було продано поза її волею. Вона викликала поліцію. ОСОБА_5 пояснила, що у неї проживала квартирантка, яка попросила у неї документи на квартиру для оформлення субсидії. Вона їй їх надала, та не приділяла уваги, що їй було повернуто. Третя особа зазначила, що позивача ОСОБА_5 під час укладення угоди купівлі продажу квартири належної їй квартири АДРЕСА_2, в приміщенні нотаріальної контори не було, угоду вона в її присутності не підписувала, замість неї виступала інша особа, яку вона, на жаль, на той час не мала можливості розпізнати.

Доводи представника відповідача про відсутність права звернення до суду від імені ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_1 суд не приймає до уваги, оскільки він наділений повноваженнями щодо підпису звернення з позовом та має право на участь під час розгляду справи, згідно до наданого витягу з договору про надання правової допомоги від 21.02.2018 року.

Вислухавши пояснення представника позивача адвоката ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, її представника, а також пояснення третьої особи ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Позивачу ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.03.2004 року належить квартира АДРЕСА_3, що також підтверджується наданою до матеріалів справи копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.03.2004 року (а.с.5), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.03.2004 року (а.с.8), а також копією технічного паспорту на вказану квартиру (а.с.9-10).

01 лютого 2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був укладений договір купівлі-продажу вказаної квартири, про що свідчить надана до матеріалів справи копія договору купівлі-продажу (а.с.11-12).

14.02.2018 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_7, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією вказаного договору (а.с.34-35), а також копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.36).

Про факт незаконного продажу вказаної квартири позивач дізналася 20.02.2018 року, у звязку з чим звернулася до Мелітопольського відділу поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000638 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, що також підтверджується копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.14) .

Постановою старшого слідчого Мелітопольського ВП ГУНП у Запорізькій області від 10.03.2018 року у зазначеному кримінальному провадженні була призначена судова почеркознавча експертиза.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до висновку експерта № 4-103 від 20.03.2018 року, копія якого додана до матеріалів справи, підпис в графі «Продавець» на другому аркуші договору купівлі-продажу квартири від 01.02.2018 року, зареєстрований в реєстрі за №60, виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою з наслідуванням її підпису (а.с.58-66).

Згідно з висновком експерта № 4-104 від 22.03.2018 року, копія якого також додана до матеріалів справи, підпис в графі «Підпис» на зворотній стороні заяві приватному нотаріусу Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 01.02.2018 року виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою. Короткий рукописний запис в графі «Підпис» на зворотній стороні заяви приватному нотаріусу Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 01.02.2018 року виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою (а.с.67-73а).

25.04.2018 року відповідачу ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах.

Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 203 ЦПК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави в суспільства, його моральним засадам.

Частинами 2,3 зазначеної статті передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, оцінивши зібрані у справі докази, судом встановлено, що оспорюваний правочин був підписаний іншою особою, а не позивачем, що є підставою для визнання договору недійсним згідно зі статтями 203, 215 ЦК України у зв'язку з підписанням договору особою, яка не мала на це повноважень, та відсутністю волевиявлення власника.

Главою 29 ЦК України передбачені цивільно-правові способи захисту права власності. Зокрема, норми статей 387, 388 ЦК України надають власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Частина перша статті 388 ЦК України передбачає, що у випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння.

При цьому за змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Враховуючи викладене, оскільки судом встановлено, що договір купівлі-продажу квартири від 01.02.2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був підписаний не позивачем ОСОБА_5, а іншою особою, що призвело до вибуття спірної квартири із власності позивача поза її волею, тому суд приходить до висновку про наявність передбачених статтею 388 ЦК України підстав для її витребування від добросовісного набувача відповідача ОСОБА_2

Посилання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 у судовому засіданні про те, що представник позивача не наділений правом звернення до суду від імені ОСОБА_5, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до наданого до матеріалів справи витягу з Угоди про надання правової допомоги, укладеної 21.02.2018 року між адвокатом ОСОБА_1 та ОСОБА_5, остання надала адвокату право бути її представником у судових органах будь-якої ланки з усіма необхідними для того повноваженнями, які надано законом захиснику, представнику потерпілого, позивачеві/відповідачу/третій особі/заявнику/заінтересованій особі, з питань, повязаних із захистом прав, у тому числі право предявити та підписати від її імені та у її інтересах відповідний позов.

Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Доводи представника відповідача про відсутність права звернення до суду від імені ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_1 суд не приймає до уваги, оскільки він наділений повноваженнями щодо підпису звернення з позовом та має право на участь під час розгляду справи, згідно до наданого витягу з договору про надання правової допомоги від 21.02.2018 року.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-5, 76-81, 89, 141, 247, 258, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_5, від імені якої на підставі ордера про надання правової допомоги діє адвокат ОСОБА_1, до ОСОБА_6, ОСОБА_2, треті особи приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_7, приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання правочину недійсним та витребування майна від добросовісного набувача - задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4, укладений 01.02.2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_4

Витребувати у ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, квартиру АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, витрати зі сплати судового збору по 1104 (одній тисячі сто чотири) гривні з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 липня 2018 року.

СУДДЯ: Т.В.Юрлагіна