Справа № 752/6139/17
Провадження № 2/752/930/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.07.2018 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Савченко Д.Г.

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд -

Встановив

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача кошти у розмірі 5112,93 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в Голосіївському районному центрі зайнятості Київського міського центру зайнятості була зареєстрований як безробітний ОСОБА_1

Відповідач подавав до позивача заяву від 16.04.2015 року з проханням надати статус безробітного, у якій зокрема зазначив, що вона не є суб'єктом підприємницької діяльності.

Наказом від 22.04.2015 року № НТ 150422 відповідачу було надано статус безробітного з 16.04.2015 року та призначено допомогу по безробіттю з 23.04.2015 року.

Наказом РЦЗ від 13.08.2015 року № НТ 150813 відповідачу було припинено реєстрацію з 13.08.2015 року у зв'язку із встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів на підставі яких прийнято рішення про надання статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття.

В процесі звірки було здійснено запит до Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Із отримано запиту вбачається, що відповідач була зареєстрований як фізична особа - підприємець з 14.02.2009 року, а підприємницька діяльність припинена не була.

Маючи статус фізичної особи-підприємця відповідач не мав права на отримання статусу безробітної та виплатити допомогу по безробіттю, тому виплачена відповідачу допомога в розмірі 5112,93 грн. підлягає поверненню.

Ухвалою суду від 24.01.2018 року постановлено провести розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило.

Відповідач у встановлений законом строк відзиву на позов суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд надходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.04.2015 року відповідач ОСОБА_1 подав до Голосіївського районного центру зайнятості в місті Києві заяву про надання статусу безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» (а.с. 5).

У вказаній заяві відповідач зазначив, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, в тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, не є суб'єктом підприємницької діяльності.

Як убачається із Витягу із наказів про прийняття рішення по особі: ОСОБА_1, ПК № НОМЕР_2, наказом від 22.04.2015 року № НТ150422 відповідача з 16.04.2015 року надано статус безробітного; наказом від 23.04.2015 року № НТ150423 з 16.04.2015 року по 23.04.2015 року призначено допомогу по безробіттю та розпочато виплату допомоги; наказом від 23.04.2015 року №НТ150423 поновлено виплату допомоги по безробіттю з 23.04.2015 року; наказом від 13.08.2015 року №НТ150813 припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію безробітних (а.с. 5-7).

Згідно довідки-розрахунку Дніпровського районного центру зайнятості від 13.08.2015 року, сума коштів яку отримав ОСОБА_1 в якості допомоги по безробіттю складає 5112,93 грн..

14.08.2015 року за вих. № 21-4547 направлено листа ОСОБА_1 з пропозицією добровільного повернення коштів виплачених в якості допомоги по безробіттю (а.с. 12-13).

Вказаний лист ОСОБА_1 отримав 14.08.2015 року, однак грошові кошти добровільно повернуто не було.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов'язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками.

Згідно ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

За положенням ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Оскільки на момент звернення із заявою про надання статусу безробітного, відповідач була зареєстрований як фізична особа-підприємець, приховала дану обставину, не спростовував доводів позивача, якими обґрунтовуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 безпідставно отримано допомогу по безробіттю у сумі 5112,93 грн., тому позов підлягає задоволенню.

В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600 грн., від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76-81, 83, 141, 258, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

Вирішив

Позов Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) на користь Київського міського центру зайнятості (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Жилянська, 47-б) грошові кошти у розмірі 5112 грн. 93 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 1600 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва. До утворення апеляційних судів в апеляційних округах апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до вимог, встановлених ст. 353-356 ЦПК України.

Суддя