465/1110/18
2-зз/465/27/18
У Х В А Л А

підготовчого провадження

31.07.2018 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої - судді Мартьянової С.М.

при секретарі Турчак М.І.

з участю позивача ОСОБА_1

та відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши заяви ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про скасування забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів на загальну суму 1 553 567,59 гривень.

20.04.2018 року ухвалою Франківського районного суду м.Львова в порядку забезпечення позову: накладено арешт на майно відповідача, а саме: 1/3 частину земельної ділянки площею 0.0235 га, кадастровий номер::04:002:0093 на вул. І.Труша,7 у м. Львові, реєстраційний №: 01; 1/8 частину земельної ділянки площею 0.0554 га, кадастровий номер: :04:002:0091 на вул. 1.Труша, 7 у м. Львові реєстраційний № 01; 1/3 частину від 29/100 ідеальних частин в будинку № 7 на вул. І.Труша у м. Львові загальною площею 665.4 кв.м., житловою площею 262.9кв.м., реєстраційний № 01; 23/100 ідеальних частини в будинку № 7 на вул. І.Труша у м. Львові загальною площею 665.4 кв.м., житловою площею 262.9кв.м., реєстраційний № 01; житловий будинок загальною площею 109.4 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами на вул. Зеленій, 90-А в с. Уличне Дрогобицького району Львівської області, вартістю 132 454.00 грн., реєстраційний номер майна: 14446439.

Разом з тим, відповідач та співвласники нерухомого майна ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 подали заяви про скасування заходів забезпечення позову, покликаючись на те, що арештоване майно перебуває у спільній сумісній власності, а ухвала винесена без достатніх даних, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб, а також даних, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів.

Позивач в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вказуючи на те, що ухвала суду від 20.04.2018 року є законною. Оскільки, оскаржуваною ухвалою суду накладено арешт виключно на майно відповідача, яке належить йому на праві одноособової приватної власності, спільної часткової та спільної сумісної, що в розумінні ст.150 ЦПК України є способом забезпечення позову, а не звернення стягнення на частку боржника у спільній сумісній власності в розумінні ст..371 ЦПК України шляхом її виділу, що здійснюється в порядку встановленому ст.48 Закону України «Про виконавче провадження». Підстав для її скасування немає, а тому просить у задоволенні заявлених клопотань про скасування забезпечення позову відмовити відмовити.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні клопотання про скасування заходів забезпечення позову підтримали, просять його задовольнити, з підстав викладених у ньому. Зокрема, позивачем не надано мотивів, з яких вбачається існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

Заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 20.04.2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на майно, а саме: 1/3 частину земельної ділянки площею 0.0235 га, кадастровий номер::04:002:0093 на вул. І.Труша,7 у м. Львові, реєстраційний №: 01; 1/8 частину земельної ділянки площею 0.0554 га, кадастровий номер: :04:002:0091 на вул. 1.Труша, 7 у м. Львові реєстраційний № 01; 1/3 частину від 29/100 ідеальних частин в будинку № 7 на вул. І.Труша у м. Львові загальною площею 665.4 кв.м., житловою площею 262.9кв.м., реєстраційний № 01; 23/100 ідеальних частини в будинку № 7 на вул. І.Труша у м. Львові загальною площею 665.4 кв.м., житловою площею 262.9кв.м., реєстраційний № 01; житловий будинок загальною площею 109.4 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами на вул. Зеленій, 90-А в с. Уличне Дрогобицького району Львівської області, вартістю 132 454.00 грн.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій по вжиттю судом, на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, які гарантують в майбутньому реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.

Згідно з ч.1 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Крім того, як розяснено в пункті 4 даної постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову, суд виходить з того, що позивачем заявлені вимоги про стягнення грошових коштів на загальну суму 1 553 567,59 гривень, яка є значною, тому є підстави припускати, що скасування заходів забезпечення позову у зазначеній справі можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі його задоволення.

Крім того, судом встановлено, що між ними дійсно виник спір, що стверджується матеріалами цивільної справи, зокрема відзивом на позовну заяву, згідно якої відповідач заперечує наявність заборгованості та просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Крім того, накладення арешту на майно відповідача є способом (видом) забезпечення позову, передбаченого ст.150 ЦПК України, а не звернення стягнення на частку боржника у спільній сумісній власності в силу вимог ст.371 ЦК України шляхом її виділу, що здійснюється в порядку, передбаченому ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову

Судом не приймаються до уваги посилання щодо надуманості та безпідставності тверджень позивача, що не забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки на спростування цього відповідних доказів не надано.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно із ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частинами 1 та 2 ст. 370 ЦК України передбачено право співвласників на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду

Як вбачається із відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідачу належать на праві спільної сумісної власності: - земельна ділянка площею 0.0235 га, кадастровий номер::04:002:0093 на вул. І.Труша,7 у м. Львові, реєстраційний №: 01 (3 співвласники); - земельна ділянка площею 0.0554 га, кадастровий номер: :04:002:0091 на вул. І.Труша, 7 у м. Львові реєстраційний № 01 (8 співвласників); - 29/100 ідеальних частини в будинку № 7 на вул. І.Труша у м. Львові загальною площею 665.4 кв.м., житловою площею 262.9кв.м., реєстраційний № 01 (3 співвласники); - на праві приватної власності - 23/100 ідеальних частини в будинку № 7 на вул. І.Труша у м. Львові загальною площею 665.4 кв.м., житловою площею 262.9кв.м. та житловий будинок загальною площею 109.4 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами на вул. Зеленій, 90-А в с. Уличне Дрогобицького району Львівської області.

При поданні заяви про забезпечення позову позивачем суду не було надано доказів на підтвердження виділу у натурі частки ОСОБА_2 з права спільної сумісної власності на вказану квартиру, однак відповідно до вказаної норми ст. 370 ЦК України це не перешкоджає за рахунок частки у праві спільної сумісної власності, яка припадає на відповідача, забезпечити заявлений по справі позов.

При цьому згідно з ч.6 ст.158 ЦПК України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149, 158, 260, 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяв ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про скасування забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Львівської області.

Суддя Мартьянова С.М.