ПОСТАНОВА

Іменем України

23 липня 2018 року т м. Кропивницький

справа № 402/830/17

провадження № 22-ц/781/1052/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: ( суддя доповідач): ОСОБА_1

суддів: Письменного О.А., Чельник О.І.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи: позивач - ОСОБА_2;

відповідач - ОСОБА_3;

третя особа без самостійних вимог: державнийреєстратор Даниловобалківської сільської ради Благовіщенського району - ОСОБА_4.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5, який представляє інтереси ОСОБА_3 на рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2018 року, у складі головуючого судді Ясінського Л.Ю., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог: державний реєстратор Даниловобалківської сільської ради Благовіщенського району ОСОБА_4, про визнання правочинів недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог: державний реєстратор Даниловобалківської сільської ради Благовіщенського району ОСОБА_4, про визнання правочинів недійсними.

В обгрунтування позову вказувала, що має у власності земельні ділянки: площею 4,0499 га., кадастровий номер :02:000:0341; площею 4,0496 га., кадастровий номер :02:000:0340; площею 4,0502 га., кадастровий номер :02:000:0339; площею 4,0650 га., кадастровий номер :02:000:0338, які розташовані на території Даниловобалківської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_6, який помер 23.09.2016 року.

Отримавши у спадок вище зазначені земельні ділянки їй стало відомо, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено договори оренди цих земельних ділянок, строком на двадцять років у строкове платне користування.

Позивач вважає, що договори оренди земельних ділянок є недійсними, оскільки станом на момент їх державної реєстрації, тобто 26.10.2016 року ОСОБА_6 помер. Зважаючи на те, що одна сторона на той час була померлою, слід вважати, що її волевиявлення на укладання даного договору не було.

Просила суд визнати договори оренди земельних ділянок недійсними.

Рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2018 року позов задоволено та визнано недійсними оскаржені договори. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вважає, що недоведеним факт, що договори ОСОБА_6 не підписував, оскільки судово почеркознавча експертиза не проводилася. Зазначає, що під час укладення договорів орендодавець виявив вільне волевиявлення на їх укладення, а тому відсутні підстави для визнання договорів недійсними.

Відзивів на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надійшло.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсними договори суд першої інстанції послався на те, що договори підписані сторонами, але дати їх укладення не вказані. Державна реєстрація права оренди земельних ділянок за спірними договорами була проведена після смерті орендодавця, а тому у звязку зі смертю орендодавця орендар не набув права оренди земельних ділянок.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи з наступного.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 04.04.2017 року належать земельні ділянки: площею 4,0499 га., кадастровий номер :02:000:0341 (том 1 а.с.- 9); площею 4,0496 га., кадастровий номер :02:000:0340, ( том 1 а.с.86); площею 4,0502 га., кадастровий номер :02:000:0339, ( том 1 а.с.130); площею 4,0650 га., кадастровий номер :02:000:0338 ( том 1 а.с. 174) Вказані земельні ділянки розташовані на території Даниловобалківської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області.

Між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 були укладені договори оренди вказаних земельних ділянок, вказані договори підписані сторонами, але відсутні дати укладання таких договорів та зареєстровані державним реєстратором Данилово-Балківської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області 26.10.2016 року (том 1 а.с.12-13, 20, 90, 92-94,134-135,136 -137,172-173,177-178).

Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого 27 вересня 2016 року виконавчим комітетом Данилово-Балківської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області, актовий запис №15, серія І-Ол №232655, вбачається, що ОСОБА_6 помер 23 вересня 2016 року (том 1 а.с.4 )

Таким чином, орендодавець ОСОБА_6 помер до проведення державної реєстрації оспорюваних договорів.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що сторони дійсно підписали спірні договори, але дати його підписання не було зазначено, узгодивши між собою його істотні умови.

Договорами було передбачено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у строк семи робочих днів після державної реєстрації права оренди за актом її приймання передачі.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на час укладення договору оренди), орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України , Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно ч. 5 ст.6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Право оренди за спірними договорома виникає з моменту підписання сторонами та державної реєстрації цього права.

Згідно з ч.1 ст. 792 ЦК України за договором найму ( оренди ) земельної ділянки наймодавець зобовязується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Державна реєстрація права оренди земельних ділянок за спірними договорами була проведена 26.10.2016 року, тобто після смерті орендодавця, який помер 23.09.2016 р. У момент смерті орендодавця була припинена його цивільна правоздатність, тобто здатність мати цивільні права та обовязки.

Дані договори є нікчемними і не підлягають державній реєстрації, оскільки відсутній субєктний склад двохсторонньої угоди. Але у звязку з тим, що державна реєстрація спірних договорів помилково відбулася, спосіб захисту позивачкою свого порушеного права у суді шляхом подання позову, про визнання правочинів недійсними, колегія суддів вважає правомірним.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації (стаття 210 ЦК України).

Передача спірних земельних ділянок не відбулась у звязку зі смертю орендодавця, а тому орендар не набув право оренди за договорами і висновок суду, що договори підлягають визнанню недійсними є законним та обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5, який представляє інтереси ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена 27.07.2018 року.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Судді: О.А. Письменний

ОСОБА_7