Справа № 462/3160/18 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 22-ц/783/1943/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бойко С.М., Крайник Н.П.

секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 31 травня 2018 року у справі ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Галицького районного суду м. Львова в особі судді Галицького районного суду м. Львова - Зубачик Наталії Богданівни про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Галицького районного суду м. Львова в особі судді Галицького районного суду м. Львова - Зубачик Наталії Богданівни про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що суддя Галицького районного суду м. Львова Зубачик Н.Б. 23 червня 2017 року виніс постанову про відмову у задоволенні позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету ЛМР про скасування рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 21 жовтня 2016 року №960 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на реконструкцію гр.гр. ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 квартир №№25,28,31,34 на вул.Широкій,73 з розширенням існуючих балконів», в частині затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на реконструкцію гр. ОСОБА_4 квартири №34 на вул.Широкій,73 з розширенням існуючого балкону.

23 січня 2018 року колегією суддів Львівського апеляційного адміністративного суду було задоволено його апеляційну скаргу, постанову Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2017 року скасовано, його адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 21 жовтня 2016 року №960 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на реконструкцію гр.гр. ОСОБА_3, ОСОБА_4., ОСОБА_5, ОСОБА_6 квартир №№25,28,31,34 на вул.Широкій,73 з розширенням існуючих балконів», в частині затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на реконструкцію гр. ОСОБА_4 квартири №34 на вул.Широкій,73 з розширенням існуючого балкону.

Позивач зазначав, що незаконними та протиправними діями судді Зубачик Н.Б. йому було спричинено моральну шкоду, яка полягає у нервовому стресі, переживаннях, порушення сну. Усе це негативно вплинуло на звичний ритм його життя.

З урахуванням зазначених обставин, позивач, на підставі ст.ст.22,,23,1173,1174 ЦК України, просив:

Стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 моральну шкоду 50 000 гривень.

Оскаржуваною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 31 травня 2018 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Галицького районного суду м. Львова в особі судді Галицького районного суду м. Львова - Зубачик Наталії Богданівни про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалу оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що ухвала Залізничного районного суду м. Львова від 31 травня 2018 року є незаконною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Просить ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 31 травня 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно частини 7 статті 49 Закону України № 2453-VIвід 7 липня 2010 року «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній на момент пред'явлення позову) за шкоду, завдану судом, відповідає держава на підставах та в порядку, встановлених законом. Тлумачення норми свідчить, що на законодавчому рівні встановлено імунітет суду і він не може бути відповідачем у цивільній справі. Наявність імунітету, по своїй суті, є засобом, який гарантує належне функціонування системи правосуддя і дозволяє судам виконувати свою судову функцію спокійно та незалежно.

Європейський суд з прав людини зауважив, що питання імунітету суддів вже зустрічалося при розгляді однієї із справ, і в ній Суд дійшов висновку, що такий імунітет мав законну мету, оскільки був засобом забезпечення належного здійснення правосуддя. Суд також постановив, що, з огляду на обставини тієї справи, таке обмеження було пропорційним (Плахтєєв та Плахтєєва проти України, № 20347/03, § 36, від 12 березня 2009 року).

Висновок про недопустимість суду бути відповідачем у цивільній справі дозволяє зробити і тлумачення статей 1174 і 1176 Цивільного кодексу України № 435-IV від 16 січня 2003 року (далі - ЦК України). Відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю суду покладається на державу, а не на суд.

Схожий висновок було зроблено і Верховним Судом України. Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 1 березня 2017 року у справі № 6-3139цс16 вказано, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Належним відповідачем у спорах про відшкодування шкоди, заподіяної судом, може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя.

У той же час, у даній справі, крім Галицького районного суду м. Львова в особі судді цього суду Зубачик Н.Б. відповідачем по справі визначено Державу - Україна, в особі Державної казначейської служби України, яка є належним відповідачем у даній справі.

Зазначених обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.ст., 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374 , п.1 ч.1 ст.379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити .

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 31 травня 2018 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 липня 2018 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_7