Номер провадження 2/229/652/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 липня 2018 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.,

при секретарі Цукаревій К.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням ,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом.

У позові вказала, що згідно договора купівлі-продажу від 14 грудня 1995 року вона є єдиним власником будинку №58 по вул. Гребенюка м. Дружківка Донецької області. Разом із нею в будинку зареєстровані ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та їх доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. 01 січня 2006 році відповідачки поїхали на постійне мешкання за межі України до Російської Федерації, де і мешкають по теперішній час. Особисті речі вони забрали з собою при виїзді. До цього часу відповідачки не виписалися з будинку. На даний час у будинку проживають позивачка та її чоловік. Вони сплачують комунальні послуги, які нараховуються в тому числі і на відповідачок. Реєстрація відповідачок в її будинку перешкоджає їй розпоряджатися ним на свій розсуд, отримати субсидію.

Приїхати в Україну та знятися з реєстрації самостійно відповідачки не мають можливості. Просить визнати їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

В судове засідання, позивачка не з'явилась, проте надала заяву слухати позов за її відсутності, наполягає на позові, просить його задовольнити /а.с.34/.

Відповідачки в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. На електронну адресу суду надійшли їх заяви із клопотанням розглянути справу за їх відсутності, проти позову не заперечують (а.с.29).

З огляду на це, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши факти та відповідні їм правовідносини дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Так, відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд розглядає справу, керуючись вказаною нормою закону, а не ст. ст. 71,72 ЖК України, оскільки житло позивача є і було на період проживання відповідача приватним.

Суд встановив, що позивач являється власником будинку № 58 по вулиці Гребенюка в м. Дружківка Донецької області, що підтверджується договром купівлі продажу від 14 грудня 1995 року, зареєстрованим в реєстрі за №3107, посвідченим приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 /а.с. 19/.

За адресою спірного будинку, крім позивачки та її чоловіка, зареєстровано її доньок ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с. 14-15, 30/.

З 2006 р. відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають в будинку, не несуть витрат на його утримання, не сплачують комунальні платежі, виїхали на постійне мешкання за межі України. Ніхто перешкод відповідачкам у користуванні житлом не чинив, не змінював замків на вхідних дверях. Факт непроживання відповідачок підтверджується актом від 22 травня 2018 року, складеним Головою територіального комітету мікрорайону №18 м.Дружківка Донецької області за участю сусідів / а. с. 14/.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150,156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік.

За матеріалами справи підтверджено, що відповідачки відсутні в квартирі понад один рік без поважних причин, що порушує права власника житла, яка на законних підставах може вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, будь-яких інших домовленостей між ними не існує. Крім того, відповідачки не заперечують проти задоволення позову.

Таким чином, суд вважає, що позов про визнання відповідачок такими, що втратили право на користування житлом доведений і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому витрати по сплаті судового збору понесені позивачем підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачок в сумі 704 грн. 80 коп. по 352 грн. 40 коп. з кожної.

Керуючись ст.ст. 10-13,76-80, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування та володіння будинком №58 по вул. Гребенюка в м.Дружківка Донецької області, який належить їй на праві власності, визнавши ОСОБА_2, 10 грудня1978 року народження, РНОКПП НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, такими що втратили право користування будинком №58 по вул. Гребенюка в м.Дружківка Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_2, 10 грудня1978 року народження, РНОКПП НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. по 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп. з кожної.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом тридяти днів після проголошення рішення.

В разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26 липня 2018 року.

Суддя: Є. В. Петров