Постанова

Іменем України

18 липня 2018 року

м. Київ

справа № 619/76/15-ц

провадження № 61-13619св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - прокурор Дергачівського району Харківської області в інтересах Державного агентства лісових ресурсів України, Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція»,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Малоданилівська селищна рада Дергачівського району Харківської області,

треті особи: відділ Держземагентства у Дергачівському районі Харківської області, сектор містобудування та архітектури Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги заступника прокурора Харківської області та Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2015 року у складі судді Болибок Є. А. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 26 травня 2016 року у складі колегії суддів: Коваленко І. П., Довгаль А. П., Коровіна С. Г.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року прокурор Дергачівського району Харківської області в інтересах Державного агентства лісових ресурсів України, Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» (далі - ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, треті особи: відділ Держземагентства у Дергачівському районі Харківської області, сектор містобудування та архітектури Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, про визнання недійсними рішення органу місцевого самоврядування, державного акта на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що за результатом перевірки в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів прокуратурою району 04 жовтня 2014 року до ЄРДР внесені відомості № 0000029 за частиною другою статті 364 КК України та розпочате досудове розслідування щодо колишніх посадових осіб районного відділу земельних ресурсів.

Встановлено, що рішеннями Малоданилівської селищної ради Дергачівського району від 02 березня 2010 року передано у власність 12 фізичним особам 12 земельних ділянок загальною площею 2 га для індивідуального житлового будівництва та обслуговування житлового будинку. Під час перевірки та досудового розслідування достовірно встановлено, що безоплатна передача зазначених земельних ділянок призвела до фактичного вилучення з постійного користування Данилівського дослідного держлісгоспу (на підставі наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 20 січня 2015 року № 16 змінено назву на ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція») 2 га земель лісогосподарського призначення. ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» не погоджувало вилучення вказаних земель зі свого постійного користування. Крім того, зміна цільового призначення земель із категорії земель лісогосподарського призначення на землі житлової та громадської забудови не проводилася. Вказане свідчить про незаконне вибуття з власності держави без належного дотримання процедури вилучення земельних ділянок із постійного користування ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» в порядку статті 149 ЗК України. Рішенням ХLIV сесії V скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 липня 2009 року ОСОБА_3 наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки площею 0,2500 га у с. Лужок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. У подальшому, рішенням LІV сесії V скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 березня 2010 року передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га в с. Лужок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_1). На підставі вказаних рішень та технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, затверджених посадовими особами управління Держкомзему у Дергачівському районі та відділу містобудування та архітектури Дергачівської районної державної адміністрації, ОСОБА_3 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_6. Одночасно з цим, за результатами перевірки, проведеної прокуратурою району, встановлено, що зазначена земельна ділянка з кадастровим НОМЕР_1 відповідно до інформації посадових осіб ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» перебуває у кварталі № 33 Дергачівського лісництва, відноситься до земель лісового фонду, переданих у постійне користування ДП «Харківській лісовій науково-дослідній станції». Погодження на зміну цільового призначення чи вилучення вказаної земельної ділянки посадовими особами держлісгоспу не надавалося. Земельна ділянка із зазначеним кадастровим номером відноситься до земель лісогосподарського призначення та розташована на території земель, які перебувають у користуванні ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» на підставі матеріалів лісовпорядкування, які згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками є документами, що підтверджують право на раніше надані землі. Розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації від 06 листопада 2009 року № 634 Данилівському дослідному держлісгоспу надано в постійне користування земельну ділянку № 22 площею 3,3047 га урочища «Бор Чернея». Крім того, вищевказаній земельній ділянці площею 3,3047 га присвоєний кадастровий номер НОМЕР_3, що підтверджується довідкою Дергачівського районного відділу земельних ресурсів від 31 січня 2006 року. Проведеними дослідженнями Харківським державним проектно-вишукувальним інститутом агромеліорації і лісового господарства «Харківдіпроагроліс» із залучення відповідних спеціалістів у сфері топо-геодезичних вишукувань встановлено, що координати поворотних точок спірної земельної ділянки площею 0,2500 га з кадастровим номером НОМЕР_1 перебувають у межах земельної ділянки площею 3,3047 га з кадастровим номером НОМЕР_3 ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція». Під час досудового розслідування за вказаними фактами проведена перевірка Державною інспекцією сільського господарства в Харківській області, якою підтверджені викладені обставини.

Посилаючись на викладене, позивач, з урахуванням уточнених вимог, просив визнати недійсним рішення ХLIV сесії V скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 березня 2010 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1»; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1) площею 0,25 га НОМЕР_7, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 19 та виданий на ім'я ОСОБА_3; витребувати з володіння ОСОБА_4 на користь держави в особі ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» земельну ділянку площею 0,25 га (кадастровий номер НОМЕР_1), що знаходиться на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області.

Малоданилівська селищна рада Дергачівського району Харківської області позов не визнала та подала до суду письмові заперечення проти позову в яких вказала, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду із цим позовом. Про можливе порушення інтересів держави прокуратурі Дергачівського району Харківської області було відомо ще при розслідуванні кримінальної справи № 37100092, про що свідчить протокол старшого помічника прокуратури Дергачівського району Харківської області Макарова Є. О. від 11 лютого 2011 року щодо виїмки рішень сесії.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2015 року у задоволенні позову прокурора Дергачівського району Харківської області відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено, що ОСОБА_3 набула право власності на спірну земельну ділянку з порушенням чинного законодавства.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26 травня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, вказав на те, що спірна земельна ділянка до 2009 року у користуванні ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» не перебувала, а тому підстав для застосування до вищезазначених обставин пункту 5 Прикінцевих положень ЛК України немає.

У вересні 2016 року заступник прокурора Харківської області подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 26 травня 2016 року, в якій просив скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами першої й апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що визначаючи правовий статус спірних земельних ділянок, суди залишили поза увагою встановлений ними факт, який має суттєве юридичне значення для вирішення спору, про те, що земельні ділянки перетинаються. Прокуратурою району проведена перевірка у порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів, за результатами якої 04 жовтня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості № 0000029 за частиною другою статті 364 КК України та розпочате досудове розслідування щодо колишніх посадових осіб районного відділу земельних ресурсів.

У червні 2016 року ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» подало касаційну скаргу на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 26 травня 2016 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами першої й апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження та достовірні докази наявності підстав заміни судді-доповідача ОСОБА_6 та колегії апеляційного суду у сладі: Піддубного P. M., Даниленко В. М., яким первісно справа передана згідно з автоматизованим розподілом, що є порушенням статті 11-1 ЦПК України 2004 року та статті 8 Закону «Про судоустрій та статус суддів», незалежно від того, як вказане питання регулювалося відповідним Положенням, затвердженим Радою суддів України. Спірна земельна ділянка перебуває у кварталі № 33 Дергачівського лісництва, відноситься до земель лісового фонду, переданих у постійне користування позивача, що підтверджувалося матеріалами лісовпорядкування, які згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень ЛК України є документами, що підтверджують право на раніше надані за правилами відповідного законодавства землі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі за касаційною скаргою заступника прокурора Харківської області.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 липня 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі за касаційною скаргоюДП «Харківська лісова науково-дослідна станція».

У серпні 2016 року представник ОСОБА_4 подав заперечення на касаційну скаргу ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» в яких зазначав, що позивач відповідно до вимог статті 60 ЦПК України 2004 року не надав суду беззаперечних доказів, що спірна земельна ділянка має цільове використання - для ведення лісового господарства.

Ухвалою від 25 січня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Станом на час розгляду справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.

Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з таких підстав.

Судом установлено, що Рішенням ХLІУ сесії V скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 липня 2009 року ОСОБА_3 наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки площею 0,2500 га в с. Лужок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням LІV сесії V скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 березня 2010 року ОСОБА_3 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1).

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2, ОСОБА_3 на підставі рішення LIV сесії V скликання Малоданилівської селищної ради від 02 березня 2010 року належить земельна ділянка площею 0,25 га, земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1

Згідно з договором купівлі-продажу від 14 квітня 2014 року ОСОБА_9 від імені ОСОБА_10., який у свою чергу діяв від імені власника ОСОБА_3, продав, а ОСОБА_4, купила земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до листа першого заступника начальника Головного управління Держземагентства у Харківській області від 15 травня 2015 року № 29-20-9-11561/0/9-15 на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Згідно з листом директора ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» від 03 липня 2015 року № 238, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_3, знаходиться в стадії виготовлення. Зазначена земельна ділянка перебуває в постійному користуванні ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» на підставі лісовпорядкування, які згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень ЛК України є документами, що підтверджують право на раніше надані землі.

Відповідно до листа голови Комісії з реорганізації відділу Держземагентства у Дергачівському районі Харківської області № 2018-29-07-2630/0-15 від 21 липня 2015 року, земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_3 у Державному земельному кадастрі не зареєстрована.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельні відносини, що виникають при використанні лісів, як зазначено в частині другій статті 3 ЗК України, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Частиною другою статті 20 ЗК України визначено, що зміна цільового призначення земель проводиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Згідно з частиною четвертою статті 20 ЗК України зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Відповідно до підпунктів «а», «в» частини першої статті 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам та відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною.

Відповідно до статті 83 ЗК України землі під об'єктами природно-заповідного фонду, лісогосподарського призначення та водного фонду не підлягають передачі у приватну власність.

Згідно зі статтею 57 ЛК України зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов'язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування. Зміна цільового призначення лісових ділянок здійснюється за погодженням з територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та охорони навколишнього природного середовища.

З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації від 06 листопада 2009 року № 634 Данилівському дослідному державному лісгоспу за рахунок земель лісогосподарського призначення для ведення лісового господарства та проведення науково-дослідних робіт надано у постійне користування земельну ділянку площею 3,3047 га, за межами населених пунктів Дергачівської міської ради Харківської області.

Земельній ділянці лісового фонду Данилівського дослідного державного лісгоспу Дергачівського лісництва № 22 урочища «Бор Чернея» присвоєно кадастровий номер НОМЕР_3, (довідка Дергачівського районного відділу земельних ресурсів Харківської області від 31 січня 2006 року).

Згідно з листом Харківського державного проектно-вишукувального інституту агромеліорації і лісового господарства «Харківдіпроагроліс» від 25 липня 2014 року встановлено, що координати поворотних точок спірної земельної ділянки площею 0,25 га з кадастровим номером НОМЕР_1 перебувають у межах земельної ділянки площею 3,3047 га з кадастровим номером НОМЕР_3 Данилівського дослідного держлісгоспу.

Згідно з публічною кадастровою картою земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_3 відповідно до Українського класифікатора цільового використання землі, затвердженого листом Держкомзему України від 24 квітня 1998 року № 14-1-7/1205, визначене цільове використання - 5.1. - для ведення лісового господарства.

Проте згідно з Державним класифікатором об'єктів адміністративно-територіального устрою України та розпорядження голови Харківської обласної державної адміністрації земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_3 відноситься до земель Дергачівської міської ради, в той час як земельні ділянки з кадастровими номерами: НОМЕР_4, НОМЕР_1, НОМЕР_5, накладаються на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3 та розташовані на території Малоданилівської селищної ради, поблизу с. Лужок, а тому Верховний Суд не може погодитися з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про безпідставність позовних вимог прокурора.

Відповідно до вимог статті 1 ЦПК України 2004 року завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Аналогічне положення міститься у статті 2 ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року, згідно з частиною другою якої суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною першою статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (стаття 4 ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року).

За змістом статті 11 ЦПК України 2004 року суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За приписами статті 179 ЦПК України 2004 року предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Статтею 212 ЦПК України 2004 року (у редакції, чинній станом на час розгляду справи в суді) установлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Частиною першою статті 400 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ураховуючи, що суди попередніх інстанцій, розглядаючи позовні вимоги прокурора Дергачівського району Харківської області, в інтересах державного агентства лісових ресурсів України, ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» про визнання недійсними рішення органу місцевого самоврядування, державного акта на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки не встановили фактичні обставини, судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими, а тому в силу статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав недослідження зібраних у справі доказів. Під час нового розгляду справи, судам належить урахувати викладене, надати оцінку наданих позивачем доказів (дослідити докази надані прокурором щодо накладення земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3), надати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін, та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Оскільки недоліки, допущені судом першої й апеляційної інстанцій, не можуть бути усунуті при касаційному розгляді справи, судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги заступника прокурора Харківської області та Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» задовольнити частково.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2015року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 26 травня 2016 року скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І.Усик