Номер провадження: 22-ц/785/4727/18
Номер справи місцевого суду: 500/102/16-ц
Головуючий у першій інстанції Баннікова Н. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2018 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів:Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Урум Т.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4

відповідач - ОСОБА_5

третя особа - приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 січня 2018 року у складі судді Банніковій Н.В.,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом про визнання заповіту недійсним, посилаючись на те, що оскаржений заповіт було укладено 20.08.2013 р. її тіткою - ОСОБА_7 на користь відповідача - її рідної сестри під впливом і насильства, і під впливом тяжкої обставини. Оскільки, таким чином, волевиявлення відповідача не було вільним і не відповідало її волі, просить позовні вимоги задовольнити та визнати заповіт недійсним.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що доказів на підтвердження того, що волевиявлення спадкодавця не було вільним, не надано.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що померла ОСОБА_7 - спадкодавець, була власником квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Ізмаїльського міського народного суду Одеської області від 04.03.1992 р. визнано недійсним удочеріння ОСОБА_7 - ОСОБА_8 Зі змісту судового рішення вбачається, що вказане удочеріння було оформлено лише з метою у майбутньому переоформити нерухоме майно на ОСОБА_8 (а.с.172 т.1).

27.11.2012 р. ОСОБА_7 уклала заповіт, відповідно до якого вказане нерухоме майно вона заповідає ОСОБА_4. (а.с.4, 5 т.1).

25.12.2012 р. ОСОБА_7 із ОСОБА_4 уклала договір найму житлового приміщення за вказаною адресою (а.с.173) т.1).

На підставі пояснень сторін та свідків встановлено, що ОСОБА_4 проживала разом із ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_1 здійснювала за нею догляд, в подальшому ОСОБА_7 перейшла проживати до своєї сестри, зробивши це свідомо, що підтверджено поясненнями свідків.

На підставі висновку Ізмаїльського МВ УМВС України в Одеській області від 29.07.2013 р. встановлено, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_5, допитана лейтенантом міліції ОСОБА_9, ОСОБА_10 підтвердила, що ОСОБА_4 доглядала її погано.

20.08.2013 р. ОСОБА_7 уклала заповіт, відповідно до якого, на випадок її смерті усе майно вона заповідає ОСОБА_5 У зв'язку з хворбою ОСОБА_7 текст заповіту підписано ОСОБА_11 та посвідчено свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с.41 т.1).

Судом були допитані свідки, що були присутні при складанні заповіту, які підтвердили вільне волевиявлення заповідача на складання заповіту.

На спростування встановленого, ОСОБА_4 не було надано допустимих та належних доказів, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову з підстав, на яких ґрунтувався позов.

Крім того, встановлено, що 27.08.2013 р. ОСОБА_7 подала заяву про скасовування заповіту, укладеного на ім'я ОСОБА_4, яка була укладена зареєстрована приватним нотаріусом Єфіменко М.Д. в реєстрі за № 3033 (а.с.192 т.1), що свідчить про намір та волю не залишати майно ОСОБА_4, при цьому заяву було подано особисто. Враховуючи такі обставини, доводи апеляційної скарги про те, що судом не було прийнято до уваги доводи про добрі стосунки між ними за життя, висновків суду не спростовують.

07.11.2913 р. до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області було подано заяву від ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про розірвання договору найму житла та визнання такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1. За заявою представника ОСОБА_7 позовна заява ухвалою суду була залишена без розгляду (справа № 500/7587/13-ц).

Не можуть бути прийняті до уваги доводи про не встановлення факту прочитання заповіту вголос, оскільки про таке зазначено в тексті самого заповіту.

Відповідно до статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи про не роз'яснення судом право звернутися з клопотанням про призначення експертизи з метою з'ясування стану здоров'я також не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки перешкод для звернення із клопотанням про призначення експертизи не було, а підстави позову не передбачають обов'язкове призначення експертизи.

Зважаючи на такі обставини, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, який повно встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, і підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: