Справа № 185/9523/17
Провадження № 2/185/868/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2018 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Палюх Т.Д., за участю секретаря - Андрухової Ю.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, -

В С Т А Н О В И В:

04 грудня 2017 року комунальне підприємство "Павлоградтеплоенерго" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути борг за спожиту теплову енергію в сумі 17650 грн. 23 коп. та судові витрати.

Позов обґрунтовано тим, що ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.10.2017 року КП "Павлоградтеплоенерго" було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення боргу за спожиту теплову енергію з відповідача. Відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення, що надаються до АДРЕСА_1. Відповідно до ст. 218 ЦК України, у разі фактичного споживання послуг з теплопостачання, фізична особа, що спожила послуги, вважається такою, що уклала договір про надання населенню послуг з теплопостачання. Відповідно до ч.6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення оплата послуг повинна проводитися споживачем теплової енергії щомісячно за фактично отриману теплову енергію. Однак, відповідач оплату за спожиту теплову енергію фактично не проводив, у результаті чого за період з 01.01.2002р. по 01.02.2016р. утворилася заборгованість за спожиту теплову енергію перед КП «Павлоградтеплоенерго» у сумі 17650 грн. 23 коп. З метою зменшення заборгованості за використану теплову енергію населенням міста Павлограда, позивач просить відшкодувати повну суму заборгованості.

У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами, позовні вимоги підтримав.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно відзиву на позов відповідач зазначила, що з даним позовом не погоджується та вважає його таким, що не підлягає задоволенню, зазначивши, що право власностіна квартиру АДРЕСА_1 вона отримала лише 17.09.2015 року, а заборгованість нараховано з 01 січня 2002 року, коли відповідач не мала права власності, договір на теплопостачання нею з позивачем не укладався. 03.02.2016 року відповідач продала дану квартиру, тому не могла отримувати послуги у зазначений в позові період. Також, на думку відповідача, позивачем пропущено строк позовної давності в три роки, оскільки заборгованість нарахована з 01 січня 2002 року по 01 березня 2016 року. Крім того, наданий позивачем розрахунок не відповідає вимогам чинного законодавства.

Згідно відповіді на відзив, представник позивача зазначив, що відповідачем в якості доказу надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої вбачається лише факт реєстрації за даною особою права власності на відповідний об'єкт нерухомого майна, доказів стосовно відсутності обов'язку сплатити заборгованість, що виникла до набуття права власності, відповідачем надано не було.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що по квартирі АДРЕСА_1 за період з січня 2002 року по серпень 2017 року представником позивача нараховано заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 17650 грн. 23 коп. (а.с.4-6). В особистому рахунку НОМЕР_2 споживачем зазначено відповідача - ОСОБА_1.

Позивач надає населенню м.Павлограда, а також підприємствам, установам і організаціям теплову енергію для потреб опалення, в обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами у відповідності до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630.

Відповідач набула права власності на квартиру АДРЕСА_1, по якій нараховано заборгованість за надання послуг теплопостачання, на підставі договору купівлі-продажу 2/3 часток квартири від 17 вересня 2015 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_2 та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2817 (а.с.39-40). Згідно п.4 договору, попередній власник ОСОБА_3 гарантував відповідачу, що на час укладення договору будуть сплачені всі комунальні послуги.

За відомостями адресно-довідкового підрозділу Державної міграційної служби у м. Павлограді, відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 03.08.2015 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8).

Вищевказані докази свідчать, що відповідач не була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1, а отже не могла споживати послуги теплопостачання раніше, ніж з моменту придбання зазначеної квартири, а саме - з 17 вересня 2015 року.

Інших доказів щодо споживання відповідачем послуг з теплопостачання з січня 2002 року сторонами не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд вважає, що заборгованість за спожиту теплову енергію слід розраховувати з моменту, коли відповідач набула права власності на квартиру, а саме з 1 жовтня 2015р. по лютий 2016р., що складає: 197,69+(894,66-377,46)+(894,66-127,94)+894,66+638,07 = 3014,34 (три тисячі чотирнадцять гривень ) грн. 34коп.

Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

У відповідності до ст.162 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 3014,34 грн..

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог( 17%).

Керуючись ст.ст.12,13,81,89,141,259,265,304 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2 на користь комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 3014,34 (три тисячі чотирнадцять гривень ) грн. 34коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2 на користь комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" судові витрати в розмірі 272грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т. Д. Палюх