Справа № 185/2054/18
Провадження № 2-о/185/141/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2018 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання - Пожидаєвої Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу ЄУ № 185/2054/18 за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Приватний нотаріус Павлоградського міського нотаріального округу Іщик М.В., про встановлення юридичного факту,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року в місті Павлоград помер батько заявника - ОСОБА_3, який з 27.10.2015 року та до моменту смерті фактично мешкав за адресою, АДРЕСА_1 (як внутрішньо переміщена особа), місце його реєстрації було, АДРЕСА_2 Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді рухомого майна - автомобіля. На випадок своєї смерті заповіт батько не складав, заявник є єдиною спадкоємицею першої черги. Заявник звернулась до Приватного нотаріуса Павлоградського міського нотаріального округа Іщик М.В., для оформлення спадщини, але їй було надано роз'яснення, щодо не можливості здійснити нотаріальну дію у зв'язку з відсутністю у неї необхідних документів, для подання заяви про прийняття спадщини, а саме підтвердження місця відкриття спадщини.

Заявник в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву у якій просила розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення вимог заперечень не має.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у місті Павлоград Дніпропетровської області, про що зроблений відповідний актовий запис № 75 від 13чня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданої Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головною територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Відповідно до довідки № 610 від 13 березня 2018 року виданої директором КП «Павлограджитлосервіс» Павлоградської міської ради, ОСОБА_3 з 27.10.2015 року по 25.01.2018 року мешкав в транзитному містечку для короткострокового проживання внутршніьо переміщених осіб з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції за адресою: АДРЕСА_1

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 22 листопада 1990 року, батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 записані ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 4 від 13.03.2018 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у місті Донецьку, про що зроблений відповідний актовий запис № 268 від 19.09.1998 року, після укладення шлюбу ОСОБА_4 привласнила прізвище - ОСОБА_6. Вищевказаний шлюб було розірвано постановою про розірвання шлюбу по Петровському відділу РАЦС м. Донецька від 29.10.2004 року, про що зроблений відповідний актовий запис № 209 від 06.09.2005 року. Тобто заявник є донькою померлого ОСОБА_3.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч.1ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз'яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов'язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини.

Відповідно до пп. 1.13 п. 1 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Відповідно до пп. 1.14 п. 1 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5У разі відсутності у спадкоємців документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям їх право на звернення до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини. У такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується копією рішення суду, що набрало законної сили.

Враховуючи встановлені судом обставини, зважаючи на неможливість оформлення заявницею спадщини без встановлення останнього місця проживання спадкодавця (місця відкриття спадщини) за адресою Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Войнової, буд. 7а, блок 13, кімната 1, суд вважає встановленим факт того, що останнє місце проживання спадкодавця (місце відкриття спадщини) є АДРЕСА_1

Керуючись ст. 4,5,7,12, 263-265, 293,294, 315 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Приватний нотаріус Павлоградського міського нотаріального округу Іщик М.В., про встановлення юридичного факту - задовольнити.

Встановити факт того, що останнє місце проживання (місце відкриття спадщини) ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на час відкриття спадщини, є адреса: Дніпропетровська область, місто Павлоград, АДРЕСА_1.

Заявник: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Заінтересована особа - Приватний нотаріус Павлоградського міського нотаріального округу Іщик М.В., місце знаходження за адресою: АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко