Провадження № 2/225/732/2018
Єдиний унікальний номер № 225/2325/18
Дзержинський міський суд Донецької області
23 липня 2018 року м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Челюбєєва Є.В.,
секретаря Бондарчук Т.І.,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
В травні 2018 року позивач звернулася до суду із позовною заявою про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є основним наймачем квартири АДРЕСА_1 м. Торецька (колишня назва Дзержинськ) Донецької області. Крім неї, за вказаною адресою зареєстрований її син ОСОБА_3. Проте, з лютого 2015 року він не проживає в її квартирі. У звязку з цим їй самій приходиться нести всі затрати по утриманню квартири, сплачувати комунальні послуги відповідно до кількості осіб, зареєстрованих в її помешканні, тощо. Вважає, що сина необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно заявнику для зняття останнього з реєстраційного обліку за адресою Донецька область, м. Торецьк (колишня назва Дзержинськ), АДРЕСА_2.
Позивач, її представник у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали повністю, наполягали на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Належно повідомлений відповідач у судове засідання не прибув з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.
Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона є сусідкою позивача ОСОБА_1 Суду підтвердила, що у позивача є син ОСОБА_3, який в 2015 році виїхав до Російської Федерації. З цього часу він до матері не приїжджав, за місцем реєстрації не проживає, його особистих речей в квартирі матері немає. З ним втрачено будь який зв'язок, місце знаходження його матері невідоме.
Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, у звязку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Вислухавши всіх учасників справи, пояснення свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з матеріалів справи, що підтверджено поясненнями свідка ОСОБА_4 позивач по справі ОСОБА_1 є матірю відповідача по справі ОСОБА_3.
Згідно довідки про склад сімї б/н від 14.05.2018 (а.с. 9) відповідач по справі ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня назва Дзержинськ), АДРЕСА_3, тобто за адресою позивача по справі.
З огляду на це, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.
Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а вразі спору судом (ч. 2 ст. 71 ЖК України).
В статті 71 Житлового кодексу України визначенні конкретні випадки, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців.
Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Судом зясовано той факт, який повністю узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_4, що син позивача по справі ОСОБА_3 з лютого 2015 року не проживає в квартирі матері ОСОБА_1 Тому позивач по справі вимушена нести всі витрати по утриманню квартири, сплаті комунальних послуг, тощо.
Факт того, що відповідач ОСОБА_3 не проживає за місцем своєї реєстрації понад встановлені чинним законодавством строки також підтверджено актом вуличного комітету (а.с.10).
Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 з лютого 2015 року, тобто понад шість місяців, без поважних причин відсутній за місцем своєї реєстрації.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми доказами є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263, 280 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області шляхом подання в 30 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Є.В. Челюбєєв