АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2018 року м. Чернівці

справа № 727/9500/17

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Перепелюк І.Б., Яремка В.В.

секретар: Скакун К.В.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1, представників відповідача - Виноградова В.М., Кривич М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 березня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до міського комунального підприємства «Притулок для тварин» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, головуючий у І-й інстанції Семенко О.В.,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до МКП «Притулок для тварин» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що наказом МКП «Притулок для тварин» від 12 травня 2017 №47-к його було прийнято на посаду водія автотранспортного засобу. Наказом відповідача від 31 серпня 2017 року №56-к його звільнено з посади згідно з п. З ст. 40 КЗпП України, а саме, за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

Підставами для звільнення стали накази відповідача від 21 серпня 2017 року № 50 та від 30 серпня 2017 року № 52 «Про винесення догани», та акт №18 від 31 серпня 2017 року.

Вказував на те, що з наказами про його звільнення та про винесення доган він не погоджується, вони є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

_______________________________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/794/610/18 Категорія 54 Доповідач: Литвинюк І.М.

Накази № 50 та № 52 є не вмотивованими, в них зазначено лише те, що йому винесена догана за порушення трудової дисципліни, натомість, в самих наказах не зазначено, які саме порушення трудової дисципліни ним було допущено. Відповідачем при прийнятті наказів №50 та №52 порушено вимоги ч.ч. 1 та 3 ст. 149 КЗПП України, оскільки у нього не було відібрано письмових пояснень та йому не дали на ознайомлення ні наказів про винесення доган, ні матеріалів, які стали підставою для їх прийняття. Відповідач складав акти про його відмову від ознайомлення з наказами, хоча про їх існування він дізнався лише з листа МКП «Притулок для тварин» від № 271. Вказані в наказах про винесення доган акти № №1-9 та 11-13 він отримав для ознайомлення лише 30 серпня 2017 року, а з актами №14-16 він ознайомився з листа № 271.

Просив визнати незаконними та скасувати накази МКП «Притулок для тварин» від 21 серпня 2017 року № 50 «Про винесення догани», від 30 серпня 2017 року № 52 «Про винесення догани», від 31 серпня 2017 року №56-к про його звільнення з 31 серпня 2017 з посади водія автотранспортного засобу згідно з п. 3 статті 40 КЗпП України. Поновити його на посаді водія автотранспортного засобу МКП «Притулок для тварин» з 01 вересня 2017 року, стягнувши з МКП «Притулок для тварин» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та стягнути з відповідача на його користь компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 6 000 грн та понесені судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 березня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

На вказане рішення представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що при прийнятті на роботу позивач ОСОБА_4 був ознайомлений з Інструкцією водія; 15 серпня 2017 року затверджені правила внутрішнього трудового розпорядку, в яких відсутній підпис позивача про ознайомлення. За порушення правил дорожнього руху застосовуються заходи адміністративного, цивільного, кримінального впливу, а не дисциплінарного, оскільки не є порушенням правил внутрішнього трудового розпорядку. Ознайомлюючи позивача з графіком змінності, відповідач змінив істотні умови праці, попередження яких згідно вимог КЗпП України передбачено не менш ніж за два місяці.

Також зазначає, що відповідачем неналежним чином створені умови для проходження працівниками підприємства медогляду. Крім того, до моменту застосування дисциплінарного стягнення відповідач повинен був вимагати від працівника пояснень, однак пояснення ніхто не вимагав.

На апеляційну скаргу МКП «Притулок для тварин» подав відзив, у якому просив відхилити апеляційну скаргу та рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, доводи відзиву, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з чисельності виявлених порушень, систематичне невиконання ОСОБА_4 без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, внаслідок чого він раніше притягався до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган, а тому наказом № 56-к з 31 серпня 2017 року його було звільнено з посади.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Судом встановлено, що Наказом № 47-к від 12 травня 2017 року ОСОБА_4 прийнято на посаду водія автотранспортних засобів з 15 травня 2017 року з оплатою згідно зі штатним розкладом.

Наказом № 56-к від 31 серпня 2017 року позивача звільнено з посади за п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин покладених трудових обов'язків, правил внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу передбачає систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 22, 23 Постанови від 6 листопада 1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Таким чином, при звільненні працівника з підстав, передбачених нормою п. 3 ст.40 КЗпП України, організація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов'язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли.

Крім того, необхідно з'ясувати, систематичне невиконання яких саме трудових обов'язків позивачем передувало його звільненню.

Отже, для звільнення працівника на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України необхідна наявність таких умов, як протиправність дій або бездіяльність працівника, його вина та систематичність порушень.

При відсутності хоча б однієї з наведених підстав звільнення працівника буде незаконним.

Відповідно до статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

За змістом закону, звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП України є крайньою мірою, коли подальше залишення на роботі порушника трудової дисципліни суперечить інтересам установи. При визначенні наявності вини працівника в невиконанні або неналежному виконанні обов'язків, покладених на нього трудовим договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку або посадовими інструкціями, необхідно враховувати об'єктивні причини.

Підставою для звільнення ОСОБА_4 з роботи стали Наказ № 50 від 21 серпня 2017 року та Наказ № 52 від 30 серпня 2017 року, в яких зазначені посилання на Акти, в яких зафіксовано причини притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а також Акт № 18 від 31 серпня 2017 року.

У відповідності до п. 2.2. Посадової інструкції водія внутрішніми документами, що регламентують трудову діяльність водія, є, в тому числі, Посадова інструкція водія та Правила внутрішнього трудового розпорядку (далі - Правила ВТР).

Пунктом 11 Правил ВТР передбачено обов'язок працівника вчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, дотримуватися трудової дисципліни, вимог законодавчих нормативних актів, правил МКП «Притулок для тварин», посадової інструкції.

Незважаючи на зазначене, працівник ОСОБА_4, в порушення ПДР, перевищував дозволену швидкість руху, про що працівниками підприємства неодноразово складались акти. За вказані порушення позивачу було винесено першу догану (Наказ №50 від 21 серпня 2017 року).

Виявлені порушення у робочому графіці працівника, відсутність заповнених подорожніх листів, відсутність відмітки в деяких подорожніх листах про проходження працівником медичного огляду стали підставою для винесення ОСОБА_4 другої догани (Наказ №52 від 30 серпня 2017 року). Всі зазначені порушення фіксувались актами.

Доводи апеляційної скарги про те, що акти за перевищення дозволеної швидкості руху були складені в день видачі наказу про оголошення догани, а також щодо відсутності будь-якої доказової бази щодо достовірності показників спідометру до показників GPS-пристрою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки за час виконання посадових обов'язків водій ОСОБА_4 систематично порушував правила дорожнього руху, що фіксувалось сертифікованим GPS-пристроєм. В день видачі наказу було згенеровано документ для друку, в якому містилась статистика руху автотранспортного засобу за певний період. Перевищуючи дозволену швидкість руху, позивач створював аварійні ситуації, які могли призвести до заподіяння шкоди майну підприємства (автотранспортному засобу) та життю, здоров'ю та майну третіх осіб.

Згідно із статтею 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих працівнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Правова оцінка дисциплінарного проступку здійснюється на підставі з'ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Доводи апелянта про те, що від нього не вимагали пояснень щодо складених актів, спростовуються матеріалами справи, а саме, Актами від 03 липня 2017 року на 30 серпня 2017 року про його відмову від ознайомлення з наказами про оголошення догани.

Пунктом 7 Посадової інструкції передбачено, що режим роботи водія визначається згідно з Правилами ВТР.

Пунктом 4 Правил ВТР встановлено правила використання працівниками підприємства робочого часу.

Додатком №1 до Правил ВТР встановлено перелік посад, у яких встановлено шестиденний робочий тиждень. Посада водія автотранспортного засобу вказана в цьому переліку третім пунктом. Додаток підшитий до Правил ВТР та надавався працівникам для ознайомлення разом із текстом Правил.

З пунктів 4.2., 4.3. Правил ВТР вбачається, що для водіїв на підприємстві встановлюються графіки робочої змінності із розрахунку 36 робочих годин на тиждень, що відповідає вимогам чинного законодавства та встановленому Правилами ВТР на підприємстві режиму робочого часу, а тому доводи апелянта про те, що відповідач змінив істотні умови праці є безпідставними.

Відповідно до п. 4.7. Посадової Інструкції водій зобов'язаний, зокрема, проходити у встановленому порядку медичні огляди, здійснювати заправлення автомобіля паливно-мастильними матеріалами, оформляти шляхові документи, дотримувати графік руху і режим робочого часу і часу відпочинку.

Колегія суддів вважає безпідставними аргументи апеляційної скарги про те, що інформація про залишок палива в подорожніх листах не відноситься до оформлення шляхових документів, оскільки саме водії, виходячи з показників датчиків паливного баку, подають до бухгалтерії дані щодо залишку палива.

З матеріалів справи вбачається, що 22 грудня 2016 року укладено договір № 3/2 про проведення технічного огляду транспортних засобів, медичного огляду водіїв та надання інших послуг між КП «Чернівецьке тролейбусне управління» та МКП «Притулок для тварин». У відповідності до графіку роботи фельдшерів КП «Чернівецьке ТУ» визначено 6 пунктів проведення передрейсового та післярейсового медичного огляду, робота яких забезпечує цілодобову можливість проходження медогляду водіями МКП «Притулок для тварин».

За таких обставин, відповідач мав передбачені законодавством підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни та дотримався порядку і строків застосування дисциплінарних стягнень, звільнивши позивача за пунктом третім статті 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин покладених на нього обов'язків, оскільки позивач раніше притягувався до дисциплінарної відповідальності.

З врахуванням обставин, що встановлені судом та належним чином оцінених доказів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення позивачем трудових обов'язків, встановлених Правилами внутрішнього трудового розпорядку МКП «Притулок для тварин» та Посадовою інструкцією водія.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду в суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

У абзаці 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Рішення суду першої інстанції містить вичерпний висновок, що відповідає встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене та положення ст. 375 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 23 липня 2018 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: І.Б. Перепелюк

В.В. Яремко