Справа № 461/1316/18 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/783/1762/18 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді: Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А., Шандри М.М.

секретаря: Симець В.І.

за участі: державного виконавця Макухіної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Залізничного відділу ДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області на ухвалу Галицького районного суду м.Львова в складі судді Юрківа О.Р. від 24 квітня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо не зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 24 квітня 2018 року скаргу задоволено.

Визнано бездіяльність державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо незняття арешту з майна ОСОБА_2 неправомірною.

Зобов'язано державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в провадження якого перебуває виконавче провадження № 37641442 зняти арешт з майна ОСОБА_2 та вчинити дії щодо реєстрації припинення арешту.

Ухвалу суду оскаржив Залізничного відділу ДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області подавши апеляційну скаргу.

Вважає, що Галицьким районним судом м.Львова прийняті невідповідні висновки обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що привело до неправильного рішення. Вважає, що висновок суду про те, що накладений арешт на майно ОСОБА_2 порушує її право власності а рішення згідно виконавчого документа виконане в повному обсязі солідарними боржниками, що зумовлює припинення арешту майна боржника не узгоджується з нормами закону «Про виконавче провадження». Вказує, що суд ухвалюючи рішення жодним чином не обґрунтував та не зазначив, які саме норми закону України «Про виконавче провадження» порушено державним виконавцем при здійсненні відмови у знятті арешту з майна ОСОБА_2

Просить ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 24 квітня 2018 року скасувати та постановити нову, якою задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін., перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 14.12.2011р. у справі №2-2656/11 вирішено солідарно стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» заборгованості в розмірі 1 914 984, 57 грн.

В провадженні Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебувало виконавче провадження щодо виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 14.12.2011р. у справі №2-2656/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» заборгованості в розмірі 1 914 984, 57 грн.

Постановою державного виконавця від 18.04.2013р., винесеною у виконавчому провадженні № 37641442 накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику в межах суми стягнення 1 914 984, 57 грн.

В подальшому, виконавчий документ було повернуто стягувачу без виконання і на даний момент відсутнє відкрите виконавче провадження щодо виконання даного виконавчого документу.

Виконавчі провадження щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували на виконанні в Галицькому ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області та виконавчі документи були повернуті стягувачу постановами від 16.01.2018р.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2017р. у справі №2-2656/11 замінено первісного стягувача Публічне акціонерне товариство «Фольксбанк» на його правонаступника фізичну особу ОСОБА_5 (79000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 14.12.2011р. у справі №2-2656/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» заборгованості в розмірі 1 914 984, 57 грн.

Залізничний ВДВС був залучений до розгляду клопотання про заміну сторони виконавчого провадження заінтересованою особою.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова у справі №2-2656/11 від 21.12.2017р. надано відстрочку виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 14.12.2011р. у справі №2-2656/11 яким вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» заборгованості в розмірі 1 914 984, 57 грн.

В подальшому Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області ОСОБА_6 відкрито виконавчі провадження № 55633979, №55633783 щодо стягнення залишку заборгованості за рішенням Галицького районного суду м. Львова від 14.12.2011р. у справі №2-2656/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» заборгованості в розмірі 1 914 984, 57 грн.

Згадані вище виконавчі провадження закінчені на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із фактичним виконанням солідарним боржником - ОСОБА_4 в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається із Інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав №110016668 від 05.01.2018р. арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2 в межах суми 1914984,57 грн. державним виконавцем не знятий.

12.02.2018р. ОСОБА_2 звернулась до Залізничного ВДВС із заявою про зняття арештів з майна ОСОБА_2

Листом від 22.02.2018р. Залізничний ВДВС повідомило про відмову у зняття арештів із майна ОСОБА_2

26.03.2018р. стягувач - ОСОБА_5 звернувся до Залізничного ВДВС із заявою про зняття арештів з ОСОБА_2 та повідомив про повне фактичне виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 14.12.2011р. у справі №2-2656/11, проте арешт знято не було.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про задоволення скарги ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо не зняття арешту з майна суд першої інстанції прийшов до висновку, про те, відмова державного виконавця зняти арешт з майна ОСОБА_2 є неправомірною а накладений арешт порушує право власності останньої так як рішення суду на виконання якого накладався арешт є виконаним в повному обсязі.

З таким висновком колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Згідно ч. 4 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч. 4 ст. 543 ЦК України, виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Згідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до п. 15 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012р., при скасуванні судом заходів забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням, надходженні на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника за завершеним виконавчим провадженням, виконавець не пізніше наступного робочого дня виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження. Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту. Постанова про зняття арешту з майна приєднується до матеріалів виконавчого провадження.

Державним виконавцем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про підставність відмови у знятті арештів з майна ОСОБА_2

Судом також відхиляються доводи державного виконавця на предмет того, що в межах виконавчого провадження не відбувалось заміни стягувача, оскільки в матеріалах справи наявна ухвала Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2017р. у справі №2-2656/11 якою замінено первісного стягувача Публічне акціонерне товариство «Фольксбанк» на його правонаступника фізичну особу ОСОБА_5. Дана ухвала набрала законної сили та Залізничний ВДВС був залучений до розгляду вказаної заміни стягувача. Крім цього, із матеріалів справи вбачається, що згадана ухвала подавалась сторонами виконавчого провадження державному виконавцю через канцелярію Залізничного ВДВС.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що державним виконавцем Залізничного ВДВС м. Львів Головного управління юстиції у Львівській області не додержано вимог Закону України «Про виконавче провадження» при відмові у знятті арештів з майна ОСОБА_2, а тому бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арештів з майна ОСОБА_2 слід визнати неправомірною та зобов'язати державного виконавця зняти арешт з майна ОСОБА_2 та вчинити дії щодо реєстрації припинення арешту.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення такої.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Залізничного відділу ДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Пований текст постанови складено 27 липня 2018 року

Головуючий

Судді