Провадження № 2-п/522/239/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Шенцевої О.П.,

за участю секретаря Школа О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 березня 2018 року в цивільній справі за позовом Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси звернувся Заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради з позовом до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки площею 0,0751 га, адреса: м. Одеса, Фонтанська дорога, 95/3-а, кадастровий номер :54:006:0240, а також стягнення судових витрат.

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 07 березня 2018 року позов заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 було задоволено, а саме: витребувано у ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Одеської міської ради земельну ділянку загальною площею 0,0751 га, розташовану по Фонтанській дорозі, 95/3-а в м.Одесі, кадастровий номер :54:006:0240; стягнуто з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь прокуратури Одеської області судові витрати у розмірі 14730, 25 гривень, на розрахунковий рахунок №0564 в ДКСУ м.Київ МФО 820172 (юридична та поштова адреса: 65026 м.Одеса, вул.Пушкінська, 3, тел.. НОМЕР_2, неприбуткова організація).

30.07.2018 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 березня 2018 року, посилаючись на необґрунтованість вимог Заступника прокурора Одеської області, яке проявилося у неправомірному позбавленні власності, а також те, що Відповідач не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали вищезазначеної цивільної справи, та докази, надані заявником, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, повязаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (п. 36). На це «право на суд», в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі «Салонтаджі-Дробняк проти Сербії» (п. 132).

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Основною метою статті 1 Протоколу №1 є попередження порушень принципу безперешкодного користуванням своїм майном. Втручання в право безперешкодного користування своїм майном передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання основних прав людини.

В рішенні у справі «Спорронг і Льонрот проти Швеції» від 29 червня 1982 року Європейський суд виходив із контексту загальної норми про мирне володіння майном, проголошеної в першому реченні частини 1 Протоколу № 1, та зазначив, що «пошук цієї рівноваги ... відбиває структуру статті 1 Протоколу №1 у цілому».

«Справедлива рівновага» між інтересами суспільства та інтересами особи полягає в тому, що тягар, спричинений особі втручанням у її інтереси, має перебільшуватися або достатньо компенсуватися процедурами або певними формами чи заходами, направленими на послаблення «тягара».

В рішенні у справі «Антрік проти Франції» від 25 серпня 1994 року Європейський суд виходив, що при вирішенні питання щодо правомірності позбавлення права власності «має бути обґрунтоване співвідношення пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, яку намагаються досягнути шляхом заходів позбавлення особи її власності».

В рішенні у справі «Совтрансавто Холдінг проти України» від 25 липня 2002 року Європейський суд зазначив, що спосіб, в який проводився та закінчився судовий розгляд справи, також як і ситуація непевності, якої зазнав заявник, порушили «справедливу рівновагу» між вимогами суспільного інтересу та потребою захищати право заявника на повагу до його майна. Як наслідок, держава не забезпечила виконання свого зобовязання гарантувати заявнику ефективне користування своїм правом власності, гарантованим статтею 1 Протоколу № 1.

Відповідно до рішення у справі «Стретч проти Обєднаного Королівства» від 24 червня 2003 року, було задоволено скаргу позивача з тієї підстави, що позивач вважав законним рішення органа влади. І подальше позбавлення його майна на тій підставі, що державний орган порушив закон під час прийняття рішення, є неприпустимим.

Також Європейський суд з прав людини у справі «Лазаренко та інші проти України» надав відповідні висновки та вказав на необхідність використання рекомендованої письмової кореспонденції під час відправки судових документів, а також обов'язок особи, яка здійснювала відправку кореспонденції, повернути докази такої відправки в суд і необхідність зберігати їх в судовій справі.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-VIII. Вказаним Законом вводиться в дію нова редакція Цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України(в новій редакції) справи в судах першої та апеляційної інстанцій, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 284 ЦПК України (в новій редакції) заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за пять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

З заяви вбачається, що відповідач не був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, не мав можливості надати у судовому засіданні докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи і спростовують вимоги позивача.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин і докази на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст. 288 ЦПК України випливає, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що є всі підстави для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 287,288 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 березня 2018 року по цивільній справі 522/18388/17 - задовольнити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 березня 2018 року по цивільній справі 522/18388/17 за позовом Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки - скасувати.

Призначити справу до розгляду в загальному порядку на 25 жовтня 2018 року о 11 год. 00 хв. у приміщенні суду. Про час слухання справи повідомити сторони.

Ухвала набирає законної чинності з дня її прийняття.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 02 серпня 2018 року

Суддя