ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року м.Суми

Справа №576/492/18

Номер провадження 22-ц/788/1174/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 11 травня 2018 року, ухваленого у складі судді Сапона О.В., в приміщенні Глухівського міськрайонного суду Сумської області, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

15 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з серпня 2000 року вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в судовому порядку 28 жовтня 2004 року. Під час шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10 грудня 2007 року з ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 80 грн. 00 коп. до досягнення нею повноліття. Вважає, що цей розмір аліментів, на даний час, не є достатнім для утримання дитини та є значно меншим від мінімального розміру аліментів, встановленого ч. 2 ст. 182 СК України. Уточнивши свої вимоги, просить змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 за вказаним судовим рішенням, визначивши до стягнення аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту звернення до суду з даним позовом і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 11 травня 2018 року позво ОСОБА_1 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10 грудня 2007 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею повноліття, аліменти виплачувати матері - ОСОБА_1 Стягнення починати з дня набрання рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права та невідповідність норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. У своїх доводах вказує на те, що позивачем не доведено наявність підстав, передбачених ст. 192 СК України для збільшення розміру стягуваних з нього аліментів. Вважає, що зміна законодавства щодо визначення мінімального розміру стягуваних аліментів не є підставою для зміни розміру стягнутих за судовими рішеннями аліментів. Стверджує, що судом не було враховано майновий стан дитини, яка навчається та має можливість отримувати стипендію, розмір якої буде перевищувати його доходи, а також те, що його сім'я має статус багатодітної сім'ї, призначено допомогу, як малозабезпеченій, а він потребує вартісного лікування. Окрім того, судом не було взято до уваги клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розмір стягнутих із ОСОБА_2 аліментів є значно меншим від 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що не відповідає положенням закону, засадам розумності та справедливості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні (а. с. 5, 7).

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 10 грудня 2007 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі 80 грн. 00 коп. щомісячно на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 19 листопада 2007 року, аліменти сплачувати матері - ОСОБА_1 (а. с. 9).

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як роз'яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатною особою, має на утриманні неповнолітніх дітей - синів ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 34-36).

Доводи відповідача щодо погіршення його стану здоров'я не підтверджуються належними доказами, так як з наданого ним суду висновку окуліста неможливо встановити якій особі було проведено обстеження 18 квітня 2018 року.

Відповідачем також не доведено отримання дочкою ОСОБА_3 стипендії, розмір якої значно перевищує його доходи та забезпечує повністю її потреби.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 фактично просить привести розмір стягуваних за судовим рішенням аліментів з відповідача до мінімального розміру, гарантованого нормами СК України, а не змінити їх розмір з підстав, передбачених ст. 192 СК України, як помилково вважає відповідач.

Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, які повинні забезпечити мінімальне належне утримання дитини до її повноліття незалежно від розміру їх доходів.

Законом України від 17.05.17 р № 2037-VIII, який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Однак, відповідач відмовляється в добровільному порядку сплачувати аліменти в гарантованому державою мінімальному розмірі, тим самим фактично намагається перекласти свій обов'язок піклуватись та матеріально забезпечувати дочку виключно на позивача, що є порушенням норм чинного сімейного законодавства України.

За таких обставин, враховуючи те, що стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки у меншому за мінімальний розмір, встановлений ст. 182 СК України, порушує права дитини на належне матеріальне забезпечення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання дочки.

Та обставина, що судом першої інстанції не було задоволено клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, не впливає на правильність висновків суду. Судом при ухваленні оскаржуваного рішення були враховані заперечення проти позову відповідача, викладені ним у відзиві на позовну заяву. Характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагає проведення судового засідання та повідомлення сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, а тому суд мав право розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження. Крім того відповідач не подав суду першої інстанції заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, як передбачено ч. 4 ст. 277 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Стягнення судом першої інстанції аліментів на утримання дитини, в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не узгоджується із визначеними законом способами виконання батьками обов'язку утримувати дитину.

Зокрема, згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Тобто, аліменти можуть визначатись або в частці від доходу (в дробовому або відсотковому співвідношенні) або у твердій грошовій сумі, що не може бути меншою на час ухвалення судового рішення від 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 липня 2018 року на рівні 1944 грн. 00 коп.

З урахування викладеного, в межах заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 972 грн. 00 коп., що відповідає 50 відсоткам від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, враховуючи те, що визначений судом спосіб стягнення аліментів не передбачений нормами СК України, колегія суддів дійшла до висновку, що у відповідності до п. 4) ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду в цій частині належить змінити, стягнувши з ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки в розмірі 972 грн. 00 коп.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_2 про звільнення його від сплати судового збору, входячи з наступного.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 20 червня 2018 року, залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 без руху, відмовлено йому в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, та запропоновано надати суду або оригінал квитанції про сплату судового збору, або, в разі наявності підстав для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, звернутись до суду з відповідним клопотанням, обґрунтувавши його відповідними доказами.

04 липня 2018 року на виконання вказаної ухвали суду, відповідачем було надано квитанцію про сплату ним судового збору сумі 1 057 грн. 20 коп.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення сторони від сплати судового збору після фактично проведеної оплати. Не визначено такої підстави для повернення сплаченого судового збору також і статтею 7 вказаного Закону.

Враховуючи те, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги в частині скасування рішення суду та відмови у задоволенні позову, понесені відповідачем судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають також відшкодуванню в порядку ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 4; 381-382 ЦПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 11 травня 2018 року змінити в частині визначеного способу стягнення аліментів, стягнувши з ОСОБА_2, який проживає по АДРЕСА_1, паспорт серія НОМЕР_2, виданий 06 січня 1999 року Глухівським МРВ УМВС України в Сумській області, аліменти в розмірі 972 гривні 00 копійок щомісячно на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею повноліття, аліменти сплачувати матері - ОСОБА_1, проживаючій по АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

В іншій частині рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 11 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: С.С. Ткачук

О.Ю. Кононенко