АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«24» липня 2018 року

м. Харків

справа № 639/4913/15-ц

провадження № 22-ц/790/3009/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Пилипчук Н.П., Маміної О.В.,

за участю секретаря: Семикрас О.В.,

учасників справи:

представника прокуратури Харківської області - Крупської К.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до прокуратури Харківської області, Головного управління національної поліції в Харківській області, третя особа - Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 березня 2018 року (ухвалене суддею Бородіною О.В.),-

ВСТАНОВИЛА:

26 травня 2015 року ОСОБА_2 подано до Жовтневого районного суду м. Харкова позов до прокуратури Жовтневого району м. Харкова, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що 03 лютого 2015 року ухвалою суду задоволено його скаргу, повторно зобов'язано прокурора району протягом трьох днів після отримання матеріалів кримінального провадження і копії ухвали провести ознайомлення з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_2, належним чином сповістити його про дату та місце проведення ознайомлення.

20 лютого 2015 року слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Харкова постановлено ухвалу про роз'яснення ухвали від 03 лютого 2015 року, в якій зазначено, що судове рішення є обов'язковим до виконання, фактичне його невиконання працівниками прокуратури Жовтневого району м. Харкова є порушенням норм Конституції.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 лютого 2015 року працівниками прокуратури було виконано частково, зважаючи на що він був вимушений звернутися повторно до суду з відповідною заявою.

Прокурор району Набока В.В. не виконав належним чином покладені на нього службові обов'язки та вимоги норм КПК України, чим спричинив позивачу моральну шкоду.

Моральну шкоду обґрунтовував наявністю негативних змін в психічному стані, що виразилися у фізичних та моральних стражданнях.

Зважаючи на зазначене, з урахуванням проведення розрахунку по відповідній формулі та уточнень, просив суд стягнути моральну шкоду в розмірі 3 410, грн.

В подальшому, ОСОБА_2 неодноразово були подані доповнення та уточнення позовних вимог в частині складу відповідачів, доводів та мотивів. Посилався на порушення, допущені прокуратурою та слідчим в ході досудового розслідування кримінального провадження, в якому він є потерпілим.

Зазначеними недоліками у роботі органів прокуратури та органів досудового розслідування були порушені його конституційні права.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24 березня 2016 року визначено підсудність розгляду даної справи Дзержинському районному суду м. Харкова.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до судді Жовтневого районного суду м. Харкова Іванової І.В., прокуратури Харківської області, Харківської місцевої прокуратури № 2, третя особа - Головне управління державної казначейської служби України в Харківській області про стягнення моральної шкоди, залишено без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 19 липня 2017 року ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 травня 2016 року скасовано, справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду.

29 серпня 2017 року ОСОБА_2 подано заяву про залучення судді Дзержинського районного суду м. Харкова Руднєвої Є.А. в якості відповідача.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 02 листопада 2017 року визначено підсудність цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до судді Жовтневого районного суду м. Харкова Іванової І.В., судді Дзержинського районного суду м. Харкова Руднєвої О.О., прокуратури Харківської області, Харківської місцевої прокуратури № 2, третя особа - Головне управління державної казначейської служби України в Харківській області про відшкодування моральної шкоди, Ленінському районному суду м. Харкова.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова дану цивільну справу прийнято до розгляду.

Під час розгляду справи в Ленінському районному суді м. Харкова позивачем неодноразово надавалися доповнення та уточнення в частині складу відповідачів та розміру моральної шкоди.

З урахуванням остаточних уточнень, ОСОБА_2 просив суд стягнути на його користь з прокуратури Харківської області, судді Жовтневого районного суду м. Харкова Іванової І.В., Головного управління національної поліції в Харківській області, третя особа - Державна казначейська служба України, моральну шкоду в розмірі 8 960, грн., тобто по 2 986,67 грн. з кожного відповідача (том 3, а.с. 79).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 02 березня 2018 року провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до судді Жовтневого районного суду м. Харкова Іванової І.В. закрито.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представником прокуратури Харківської області подано відзив, в якому просили у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 02 березня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до прокуратури Харківської області, Головного управління Національної поліції в Харківській області, третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції вимог Конституції України, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення. Судом необґрунтовано не був встановлений факт заподіяння моральної шкоди, вирішено процесуальні питання щодо залучення третьої особи без участі в судовому засіданні позивача.

Представником Головного управління Національної поліції в Харківській області надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити. Зазначив, що дії або бездіяльність органу досудового розслідування не визнані незаконними. Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що посилання позивача на неодноразові звернення до суду із скаргами та зобов'язання слідчим суддею вчинити певні дії, є процесуальною дією учасника кримінального провадження в межах наданих повноважень, що не передбачає дій або бездіяльності слідчого, прокурора незаконними та винними.

Представником прокуратури Харківської області надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення залишити без змін. Зазначив, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування не є підставою для відшкодування моральної шкоди. Дії органу досудового розслідування не визнані незаконними. Доводи позивача щодо спричинення йому моральної шкоди зводяться лише до незгоди з процесуальними рішеннями, які приймаються слідчим.

В суді апеляційної інстанції представник прокуратури Харківської області - Крупська К.М. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Позивач ОСОБА_2, представник відповідача Головного управління національної поліції в Харківській області та представник третьої особи - Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином (а.с. 136, 142, 143, том 4).

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення представника прокуратури Харківської області - Крупської К.М., дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не повною мірою відповідає зазначеним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на те, що в справі відсутні докази незаконності чи наявності вини у діях чи бездіяльності відповідачів, завдання позивачу моральної шкоди, спричиненої саме протиправністю дій відповідачів та причинний зв'язок між ними, а також що позовні вимоги заявлені до неналежних відповідачів.

Колегія суддів вважає, що погодитись з висновками суду першої інстанції у повному обсязі не можна, оскільки судом першої інстанції не було належним чином встановлено та надано правової оцінки всім обставинам по справі, що мають значення для ухвалення законного та справедливого судового рішення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 вересня 2014 року скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов'язано слідчого СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, що здійснює досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000088, провести протягом десяти днів з моменту отримання матеріалів кримінального провадження та зазначеної ухвали допит ОСОБА_2 в якості потерпілого (а.с. 52, том 3).

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 лютого 2015 року прокурора Жовтневого району м. Харкова та прокурора прокуратури Жовтневого району м. Харкова Набоку В.В. було повторно зобов'язано провести ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000088 потерпілого ОСОБА_2, який є позивачем в даній цивільній справі. З мотивувальної частини вказаної ухвали вбачається, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 листопада 2014 року вже було зобов'язано прокурора Жовтневого району м. Харкова та прокурора прокуратури Жовтневого району м. Харкова Набоку В.В. провести ознайомлення ОСОБА_2 з матеріалами кримінального провадження № 0000088, проте заявник не був своєчасно повідомлений про час та місце такого ознайомлення та не ознайомлений прокуратурою з матеріалами провадження, що фактично унеможливило виконання процесуальної дії та може вважатися порушенням права заявника (том 1, а.с. 6).

В подальшому ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 лютого 2015 року роз'яснено вказану вище ухвалу від 03 лютого 2015 року, зазначивши в її мотивувальній частині наступне: «Відповідно до ч. 5 ст. 125 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Фактичне невиконання працівниками прокуратури Жовтневого району м. Харкова ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.11.2014 р. є порушенням норми Конституції України» (том 1, а.с. 7).

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 березня 2016 року задоволена скарга ОСОБА_2 від 10 березня 2016 року. Зобов'язано слідчого СВ Жовтневого відділення поліції Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області Мирну К.М., якою здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, а також прокурора Жовтневого відділу Харківської місцевої прокуратури Кіріяченко А.В., який є процесуальним керівником по кримінальному провадженню, виконати ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 вересня 2015 року по справі № 639/8101/15-к під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000088 від 14 січня 2014 року. Зобов'язано слідчого СВ Жовтневого відділення поліції Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області Мирну К.М. з дотриманням вимог ст. 221 КПК України, протягом 3 днів з моменту отримання матеріалів кримінального провадження, належним чином повідомити потерпілого про дату, час та місце проведення ознайомлення, а також провести ознайомлення ОСОБА_2 з матеріалами кримінального провадження № 0000088. Повідомлено заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 Грюка В.В. про відсутність в матеріалах досудового розслідування постанови про призначення (чи зміну) групи прокурорів, винесеної відповідно до ч.1 ст. 37 КПК України, якою надавались повноваження прокурору Кіріяченко А.В. Повідомлено начальника слідчого відділу Жовтневого відділення поліції Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області про відсутність в матеріалах досудового розслідування доручення про проведення досудового розслідування слідчому Мирній К.М. (а.с. 56, том 3).

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 липня 2016 року скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність керівника, заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 2, процесуального керівника Харківської місцевої прокуратури № 2, слідчого СВ Жовтневого ВП Київського ВП ГУ НП України в Харківській області, по кримінальному провадженню № 0000088, яка полягає у ненаданні відповіді на заяву по кримінальному провадженню, невиконанні ухвал слідчого судді задоволено частково. Зобов'язано заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 повідомити ОСОБА_2 про прийняте рішення за заявою ОСОБА_2 від 07 червня 2016 року по кримінальному провадженню № 0000088. Зобов'язано процесуального керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 Манохіна А.В., слідчого СВ Жовтневого ВП Київського ВП ГУ НП України в Харківській області, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0000088, виконати ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 березня 2016 року по справі № 639/2254/16-к,в частині ознайомлення ОСОБА_2 з матеріалами вказаного кримінального провадження, у встановлені законом строки. Повідомлено начальника СВ Жовтневого ВП Київського ВП ГУ НП України в Харківській області про відсутність в матеріалах кримінального провадження доручення про проведення досудового розслідування слідчому Поляху С.В. (а.с. 57, том 3).

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 вересня 2016 року скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов'язано слідчого СВ Новобаварського ВП Київського ВП ГУ НП України в Харківській області Поляха С.В. повідомити потерпілого ОСОБА_2 про результати розгляду клопотання останнього від 15 серпня 2016 року по кримінальному провадженню № 0000088. Зобов'язано заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 вирішити питання щодо наявності підстав для притягнення слідчих СВ Новобаварського ВП Київського ВП ГУ НП України в Харківській області Мирної К.М. та Поляха С.В. до дисциплінарної відповідальності з підстав неефективності досудового слідства по кримінальному провадженню № 0000088. Зобов'язано начальника слідчого відділу СВ Новобаварського ВП Київського ВП ГУ НП України в Харківській області або особу, яка виконує його обов'язки, в порядку п. 2 ч.2 ст. 39 КПК України вирішити питання щодо наявності підстав для відсторонення слідчого Поляха С.В. від проведення досудового слідства по кримінальному провадженню № 0000088, з підстав неефективності досудового слідства. Повідомлено начальника СВ Новобаварського ВП Київського ВП ГУ НП України в Харківській області про відсутність в матеріалах кримінального провадження ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 вересня 2015 року № 639/7917/15-к. У задоволенні інших вимог скарги відмовлено (а.с. 58, том 3).

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 листопада 2016 року скаргу ОСОБА_2 від 28 жовтня 2016 року, з урахуванням поданих доповнень до скарги від 15 листопада 2016 року, задоволено. Зобов'язано слідчого СВ Новобаварського ВП Київського ВП ГУ НП України в Харківській області Поляха С.В. в порядку ст. 220 КПК України повідомити потерпілого ОСОБА_2 протягом трьох днів про результати розгляду клопотання від 21 жовтня 2016 року щодо допиту свідка ОСОБА_11 Зобов'язано слідчого СВ Новобаварського ВП Київського ВП ГУ НП України в Харківській області Поляха С.В. та прокурора Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури № 2 Манохіна А.В., під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000088 від 14 січня 2014 року виконати у повному обсязі ухвали слідчих суддів Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 вересня 2015 року по справі № 639/8101/15-к, від 28 березня 2016 року по справі № 639/2254/16-к, від 28 липня 2016 року по справі 639/4900/16-к, від 14 вересня 2016 року по справі 639/6354/16-к. Зобов'язано слідчого СВ Новобаварського ВП Київського ВП ГУ НП України в Харківській області Поляха С.В. у повному обсязі виконати вказівки прокурора Харківської місцевої прокуратури № 2 Манохіна А.В. № 04-57-88-14 від 22 липня 2016 року, під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000088 від 14 січня 2014 року. На підставі ст. 129-1 Конституції України, ч. 1 ст. 533, ч.4 ст. 535 КПК України зобов'язано слідчого Поляха С.В. та прокурора Манохіна А.В. повідомити суд про виконання зазначеної ухвали суду. Копію ухвали направлено до прокуратури Харківської області та до Головного управління Національної поліції в Харківській області для здійснення контролю за виконанням (а.с. 59, том 3).

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 січня 2017 року скаргу ОСОБА_2 від 29 грудня 2016 року, з урахуванням поданих доповнень до скарги від 10 січня 2017 року, задоволено. Зобов'язано слідчого СВ Новобаварського ВП Київського ВП ГУ НП України в Харківській області Поляха С.В. в порядку ст. 220 КПК України повідомити потерпілого ОСОБА_2 протягом трьох днів про результати розгляду клопотання від 19 грудня 2016 року. Зобов'язано слідчого СВ Новобаварського ВП Київського ВП ГУ НП України в Харківській області Поляха С.В. та прокурора Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури № 2 Манохіна А.В. під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000088 від 14 січня 2014 року, у повному обсязі виконати ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 листопада 2016 року по справі № 639/8083/16-к. На підставі ст. 129-1 Конституції України, ч.1 ст. 533, ч.4 ст. 535 КПК України зобов'язано слідчого Поляха С.В. та прокурора Манохіна А.В. повідомити суд протягом одного місяця про виконання зазначеної ухвали (зворотній бік а.с. 60, а.с. 61, том 3).

Отже, зазначені судові рішення, які набрали законної сили, свідчать про те, що при проведенні досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000088 неодноразово була визнана неправомірною бездіяльність прокурора Жовтневого (Новобаварського) відділу Харківської місцевої прокуратури № 2 та слідчого СВ Новобаварського ВП Київського ВП ГУ НП України в Харківській області щодо реалізації конституційних прав, передбачених ст. 124 Конституції України, про виконання судових рішень, а також реалізації прав ОСОБА_2, як потерпілого, передбачених ч.1 ст. 221 Кримінального процесуального кодексу України, на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких визначений частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, його посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Колегія суддів дійшла висновку, що правові підстави для застосування ст. 1176 ЦК України до даних спірних правовідносин відсутні, у зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що спірні правовідносини регулюються вимогами ст. 1173, 1174 ЦК України.

Згідно ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Результат системного аналізу вказаних норм матеріального права, ст. 20 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю працівників прокуратури Жовтневого (Новобаварського) району м. Харкова та СВ Новобаварського ВП Київського ВП ГУ НП України в Харківській області, відшкодовується державою незалежно від його вини в порядку, визначеному законом.

Зазначений вище правовий висновок висловлений в постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року по справі № 6-440цс16, постановах Верховного Суду від 11 квітня 2018 року по справі № 554/741/16-ц, від 25 квітня 2018 року по справі № 520/3307/16-ц.

Як встановлено вищенаведеними рішеннями Жовтневого районного суду м. Харкова, які набрали законної сили, працівниками прокуратури Жовтневого (Новобаварського) району м. Харкова та СВ Новобаварського ВП Київського ВП ГУ НП України в Харківській області були порушені норми Конституції України, КПК України та права позивача. За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, стосовно того, що діяльність органів прокуратури та досудового розслідування ГУ НП України в Харківській області не визнані неправомірними.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вказаними судовими рішеннями встановлено факт незаконної бездіяльності органів прокуратури Жовтневого (Новобаварського) району м. Харкова та СВ Новобаварського ВП Київського ВП ГУ НП України в Харківській області, що згідно вказаних вище норм ЦК України є підставою для відшкодування завданої такою бездіяльністю шкоди.

Положеннями частин першої - третьої статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Колегія суддів дійшла висновку, що незаконною бездіяльністю прокуратури та органів досудового розслідування ГУ НП України в Харківській області позивачу ОСОБА_2 завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього, на що ОСОБА_2 посилався в позовній заяві.

Колегія суддів визначає розмір відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди виходячи з характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, а також вимог розумності та справедливості.

При визначенні розміру відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди колегія суддів керується практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом («SNANKOV V. BULGAPIA», № 68490/01, § 62 ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

З огляду на викладене, враховуючи, що факт бездіяльності прокуратури Жовтневого району Харківської області та органів досудового розслідування ГУ НП України в Харківській області щодо неодноразового неознайомлення ОСОБА_2 з матеріалами кримінального провадження, за яким він визнаний потерпілим, порушення норм Конституції України щодо виконання судових рішень, набравших законної сили, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу.

Колегія суддів вважає, що є правові підстави для відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 2 000,00 грн.

Вирішуючи питання щодо органу, з якого повинні бути стягнуті вказані вище грошові кошти, колегія суддів керується правовими позиціями, викладеними в постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 520/3307/16-ц, в якій зазначено наступне.

Здійснюючи в межах своїх повноважень контроль за дотриманням бюджетного законодавства учасниками бюджетного процесу, Казначейство України, відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, забезпечує казначейське обслуговування державного та місцевих бюджетів.

Функціями Казначейства, водночас, є забезпечення казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснення Казначейством безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (Положення, затверджене КМ України від 15 квітня 2015 року № 215; статей 25, 43 Бюджетного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності стягнення вказаних коштів за рахунок держави, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України.

Оцінюючи аргументи, викладені у відзивах на апеляційну скаргу, колегія суддів в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Доводи, викладені у відзивах на апеляційну скаргу, фактично аналізувалися колегією суддів під час вирішення питання щодо наявності підстав для задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується та вважає необґрунтованими посилання відповідачів на те, що неодноразове звернення ОСОБА_2 до суду зі скаргами на дії прокуратури та органів досудового розслідування є процесуальною дією учасника кримінального провадження в межах наданих повноважень та не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки підставою для відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 зазначає не процесуальні порушення працівників вищевказаних органів, що мали місце при проведенні досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000088, а невиконання судових рішень щодо порушення процесуальних прав ОСОБА_2, що є обов'язковими до виконання, та порушення прав останнього на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що відповідно до п.п. 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України є правовою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів ухвалює нове судове рішення, яким частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_2 та стягує на його корить у відшкодування моральної шкоди 2 000,00 грн., виходячи з неправомірних дій прокурора Жовтневого (Новобаварського) відділу Харківської місцевої прокуратури № 2 та слідчого СВ Новобаварського ВП Київського ВП ГУ НП України в Харківській області щодо невиконання невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та порушення прав ОСОБА_2 на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Зважаючи на зазначене, керуючись ст. 2, 12, 13, 81, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 березня 2018 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до прокуратури Харківської області, Головного управління національної поліції в Харківській області, третя особа - Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до прокуратури Харківської області, Головного управління національної поліції в Харківській області, третя особа - Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, на користь ОСОБА_2 в якості відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанову складено «30» липня 2018 року.

Головуючий суддя: Судді:А.І. Колтунова Н.П.Пилипчук О.В. Маміна