Справа № 2/593/332/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2018 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за позовом ОСОБА_1 до Рогачинської сільської ради Бережанського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, вказуючи, що після смерті його діда ОСОБА_2 відкрилася спадщина, у яку також поряд з іншим спадковим майном входить і житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1, і хоч він згідно заповіту є спадкоємцем цієї спадщини, однак розпорядитись нею не може, бо нотконтора відмовила йому у видачі свідоцтва на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність спадкодавцю зазначеного житлового будинку, звернувся до суду з позовом, яким просить визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно.

В судове засідання позивач та його представник не з"явилися, подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, свої позовні вимоги підтримують, просять їх задоволити.

Представник Рогачинської сільської ради Бережанського району Тернопільської області у судове засідання також не з`явився, подав суду заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності, щодо задоволення позовних вимог позивача заперечень не має.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи та взявши до уваги заяви сторін і дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності із Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року спадкові відносини регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Згідно із ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, а оскільки дідпозивача помер ІНФОРМАЦІЯ_1, то питання про спадкування належного йомумайна слід вирішувати керуючись нині діючим Цивільним Кодексом України.

У відповідності із ст. ст. 1217, 1220, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Частиною 1 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про її прийняття; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що дід позивача ОСОБА_2 проживав в АДРЕСА_2, і був власником зазначеного будинковолодіння, а також був забудівником житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Цей факт підтверджується оглянутими в судовому засіданні документами, а саме: паспортом № 1547, виданим на ім"я спадкодавця ОСОБА_2 виконавчим комітетом Бережанської районної ради народних депутатів на забудову садиби в населених пунктах Української РСР; рішенням дев"ятої сесії Рогачинської сільської ради народних депутатів Бережанського району Тернопільської області від 17 квітня 1992 року про дозвіл будівництва індивідуального житлового будинку; генпланом забудови земельної ділянки забудівника ОСОБА_2, виданого на підставі рішення Бережанської районної державної адміністрації № 47 від 29 травня 1992 року; актом виносу в натуру плану земельної ділянки та розбивки осей фундаментів, затверджений головним архітектором 8 липня 1992 року; рішенням виконавчого комітету Рогачинської сільської ради за № 4 від 22 лютого 2018 року про присвоєння адреси; інформаційною довідкою за № 51 про технічний стан нерухомого майна та технічним паспортом на садибний житловий будинок, що були видані 20 лютого 2018 року Бережанським ОК МБТІ на підставі інвентаризаційної справи № 18.

Із свідоцтва про смерть видно, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті відкрилася спадщина, у склад якої поряд з іншим майном також входить і будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Із заповіту, складеного 20 березня 2003року ОСОБА_2, видно, що спадкодавець на випадок своєї смерті розпорядився своїм майном: все належне йому майно, у тому числі житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1, заповів позивачу.

Пояснення позивача, викладені ним у позовній заяві, свідчать також про те, що хоч його дід на випадок своєї смерті розпорядився належним йому майном та, склавши заповіт, все належне йому майно заповів йому, і хоч він як спадкоємець після смерті діда за рішенням суду вже успадкував належні його дідові 2/3 частини будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_2, та належний спадкодавцю сертифікат на право на земельну частку (пай) с/с" ім. Б. Хмельницького, однак належний спадкодавцю житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_3 так і залишився не успадкованим, а держнотконторою йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу, який би свідчив про належність його дідові зазначеного будинковолодіння, а так як він фактично прийняв спадщину після смерті спадкодавця, то з тих підстав просив його позовні вимоги задоволити.

Вищевказаний факт підтверджується оглянутими у судовому засіданні: заповітом, складеним спадкодавцем на користь позивача; рішенням Бережанського районного суду від 23 лютого 2006 року; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, що було видане 15 травня 2006 року Бережанським ОК МБТІ на ім"я позивача та постановою Бережанської державної нотаріальної контори за № 983/02-14 від 2 липня 2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Таким чином, поскільки в судовому засіданні доведено, що дід позивача ОСОБА_2, являючись власником цілого будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1, розпорядився належним йому майном та склав заповіт на користь позивача, а позивач, будучи спадкоємцем належного йому майна, фактично прийняв спадщину та вже переоформив частину належного спадкодавцю майна на себе, однак через відсутність правовстановлюючого документу про належність спадкодавцю зазначеного будинковолодіння не мав можливості переоформити його на себе, тому суд вважає необхідним задоволити позовні вимоги позивача і визнати за ним право на спадкове майно, що залишилося після смерті його діда.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 76-81, 89, ч.4 ст. 206, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, ст. ст. 1217, 1220, 1223 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті його діда ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, у вигляді житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили після закінчення терміну на його оскарження.

На рішення може бути подано апеляцію, яка подається апеляційному суду Тернопільської області протягом тридцяти з дня його проголошення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області Данилів О.М.