Справа № 443/168/16 Головуючий у 1 інстанції: Галій О.Й.
Провадження № 22-ц/783/171/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_2,

ОСОБА_3 та її представника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 12 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про припинення права власності та визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю - 1/6 частки житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 передачі ключів від нього та залишенні допоміжних приміщень в спільному користуванні з відповідачем. У підтвердження заявлених вимог посилалася на те, що відповідач її рідна сестра. Будинок, господарські будівлі та споруди належать сторонам на праві спільної часткової власності, відповідно: 1/6 частка позивачу за законом та 5/6 часток відповідачу за заповітом, як спадщина після смерті матері ОСОБА_6 Сторони постійно не проживають в спірному будинку. На протязі останніх двох років позивач неодноразово намагалася здійснити своє право користування житловим приміщенням шляхом проживання в ньому, однак відповідач безпідставно та незаконно перешкоджала в цьому, влаштовувала конфлікти щодо відвідування будинку, під час яких ображала, принижувала людську гідність, які вона сприймає як погрози фізичною розправою. Фактично цим самим відповідач позбавляє позивача права як на тимчасове житло так і права на користування її власністю. На сьогоднішній день позивач, через неприязні відносини, що склались у позивача з відповідачем через спадкове майно, позбавлена можливості вільно користуватися та розпоряджатися своєю часткою спільного нерухомого майна- житловим приміщенням і господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1

ОСОБА_5 звернулася в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про припинення права власності на 1/6 частку у спільному майні та визнання права власності на вказану частку в будинковолодінні по АДРЕСА_1 У підтвердження заявлених вимог посилалася на те, що спірне житло належить їм на праві спільної часткової власності, як спадщина після смерті матері ОСОБА_6 Вказаний будинок мати заповіла ОСОБА_5, оскільки вона постійно її доглядала, в тому числі і протягом останніх років життя, допомагала матеріально, на відміну від сестри, проте в силу норми ч. 1 ст. 1241 ЦК України остання успадкувала, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом (обов'язкова частка), і таким чином стала співвласником. Після смерті матері вона підтримувала будинок, господарські будівлі та споруди в належному стані, частково провела ремонт у кімнатах, огородила подвір'я. Натомість ОСОБА_3 жодного разу не приходила, щоб допомагати із ремонтом та не навідувалась до будинку, при цьому посилалась на вартість проїзду та зайнятість по господарству за місцем проживання у м. Новому Роздолі Львівської області. Житловий будинок складається із двох житлових кімнат та кухні, коридору, загальною площею 101,7 м.кв., житлова площа -45,9 м.кв. просила припинити право власності ОСОБА_3,частка якої є незначною, на 1/6 частку будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 і визнати за нею право власності на 1/6 частки у вказаному будинку, стягнувши на користь відповідача ОСОБА_3 грошову компенсацію в розмірі 22 510 грнн., яку внесла на депозитний рахунок ТУ ДСА у Львівській області.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 12 травня 2016 року у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про припинення права власності та визнання права власності задоволено.

Припинено право власності ОСОБА_3 на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 22 510 грн. компенсації вартості 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. та 2000 грн. витрата за надання правової допомоги.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції безпідставно було взято до уваги наданий ОСОБА_5 Звіт про оцінку спірного житлового будинку від 10.12.2016., виконаний на її замовлення ПП «Оціночна компанія «Лемберг», оскільки такий звіт не є експертним висновком. Крім цього у вказаному звіті вартість 1/6 частки у спірному будинку визначена значно меншою, ніж у Свідоцтві про право на спадщину за заповітом та в Технічному паспорті на вказаний будинок. Також посилається на те, що ОСОБА_5, всупереч вимог ч.2 ст. 365 ЦК України, не було попередньо внесено на депозитний рахунок суду вартість 1/6 частки спірного будинку. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову та про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд Львівської області здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі. Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на доводи, викладені у скарзі. ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_2 просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду - без змін. Додатково пояснили, що відповідно до висновку №6054 оціночно-земельної експертизи від 21.09.2017 року ОСОБА_5 внесла на рахунок суду вартість 1/6 частки спірного будинковолодіння у розмірі 11 126,70 грн., що становить різницю між сплаченою сумою коштів на депозитний рахунок суду в розмірі 22 510, 00 грн. та 1/6 вартості будинку та споруд згідно вищезазначеного висновку експертизи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Судом установлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, бланк ВТО № 834762, виданого 11.12.2013р. державним нотаріусом Жидачівської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 1263, ОСОБА_3 успадкувала після матері 1/6 частку будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 та відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.12.2013р., індексний номер 14443689, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 15 є власником 1/6 частки спірного майна.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, бланк ВТМ № 894158, виданого 16.11.2013р. державним нотаріусом Жидачівської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 1159, ОСОБА_5 успадкувала після матері 5/6 часток будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 та відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.11.2013р., індексний номер 12929697, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 15 є власником 5/6 часток спірного майна.

Житловий будинок складається із двох житлових кімнат та кухні, загальною площею 101,7 кв.м., житлова площа 45,9 кв.м. На земельній ділянці також знаходяться сарай (Г), убиральня (Д), вимощення (І), колодязь (к), огорожа (№1), ворота (№2).

Відповідно до ст. 365 ЦК України, на яку посилається позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Таким чином, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої ст.365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім»ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Невиконання позивачем цієї умови є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

При цьому право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном.

Згідно із п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» в окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і за відсутності згоди власника, що виділяється, зобов»язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов»язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ними є неможливе, а власник у будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею.

Задовольняючи зустрічний позов про припинення права власності ОСОБА_3 на 1/6 частику житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 районний суд вірно виходив з того, що частка ОСОБА_3 є незначною, спільне володіння і користування сторонами спірним будинковолодінням є неможливим у зв»язку з неприязними відносинами між ними, що не заперечили сторони, а припинення права власності з відповідною виплатою компенсації не завдасть істотної шкоди інтересам ОСОБА_3, оскільки вона не проживає в спірному будинку, а на праві власності володіє іншим житлом, а саме квартирою АДРЕСА_2, де і зареєстрована.

Разом з тим, суд першої інстанції допустив помилку у визначенні вартості спірного майна, оскільки судом не була призначена експертиза для вирішення цього питання за наявності заперечень ОСОБА_3 наданої позивачем за зустрічним позовом оцінки майна, проведеної ПП «Оціночна компанія «Лемберг» від 10.12.2015 року, згідно якої вартість 1/6 частки будинку за адресою:с. АДРЕСА_1 і 1/6 частини прилеглих до будинку господарських будівель та споруд становить 22 510,00 грн.

Судом апеляційної інстанції за клопотанням ОСОБА_3 було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено спеціалістам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, для визначення ринкової (дійсної) вартості житлового будинку з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1

Згідно висновку № 6054 експертизи, складеного 21.09.2017 року ринкова (дійсна) вартість житлового будинку з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 станом на час проведення дослідження складає 201 820,00 грн (а.с.223-229). Відповідно вартість 1/6 частки спірного майна становить 33 636,70 грн.

У судовому засіданні Рубцова Г.В. - старший судовий експерт лабораторії будівельно- та земельно-технічних досліджень Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, стаж експертної роботи з 1998 року, наданий нею висновок підтримала.

Колегія суддів не бере до уваги подану ОСОБА_5 після проведення експертизи заяву про врахування проведених нею за власний рахунок поліпшень та робіт для збереження будинку, що вплинуло на його вартість, оскільки клопотання про призначення експертизи для визначення вартості спірного майна без урахування здійснених нею ремонтних робіт, вона не заявляла.

Як убачається з матеріалів справи, згідно квитанції № 114 від 17.07.2018 року ОСОБА_5 внесла на депозитний рахунок Апеляційного суду Львівської області грошові кошти у сумі 11 126,70 грн., що становить різницю між сплаченою нею сумою коштів на депозитний рахунок під час розгляду у суді першої інстанції у сумі 22 510,00 грн. та 1/6 вартості будинку та споруд згідно висновку № 6054 експертизи від 21.09.2017р. в розмірі 33 636,70 грн.

Враховуючи ринкову (дійсну) вартість житлового будинку з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, колегія суддів вважає, що рішення районного суду слід змінити, доповнивши резолютивну частину: стягнути на користь ОСОБА_3 11 126,70 грн., що знаходяться на депозитному рахунку Апеляційного суду Львівської області № 0749 (квитанція № 114 від 17.07.2018 року), сплачені ОСОБА_5.

Посилання апелянта на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Андрій Руденко проти України» не обґрунтовані, оскільки в цьому рішенні Європейський суд з прав людини встановив порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції у зв'язку з відсутністю законодавчих підстав для рішення суду про припинення права на частку заявника у спільному майні, враховуючи недотримання судами обов'язкової умови частини другої ст. 365 ЦК України щодо попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У даній справі ОСОБА_5 внесла необхідну суму коштів на депозитний рахунок суду.

Встановивши, що спільне володіння і користування майном сторонами є неможливе у зв'язку з неприязними стосунками, наявні правові підстави для припинення права на частку у спільному майні, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні первісного позову ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 12 травня 2016 року змінити.

Доповнити резолютивну частину рішення:

Стягнути із ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканки АДРЕСА_3 в користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, мешканки АДРЕСА_4 - 11 126 грн. 70 коп. компенсації вартості 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 за рахунок коштів, внесених на депозитний рахунок суду 0749 згідно квитанції № 114 від 17 липня 2018 року.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 27.07.2018р.

Головуючий

Судді: