Справа №383/631/17 провадження № 2/403/119/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2018 року смт.Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Атаманової С.Ю.,

при секретарі судового засідання Дорошенко В.В., Гарбар С.І.,

з участю :

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Устинівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору оренди землі,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3, від імені якої діє представник ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між сторонами 11.02.2017 року. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до розпорядження Бобринецької районної державної адміністрації від 28 березня 2002 року №129-р позивачу була надана у власність земельна ділянка, розташована на території Бобринецької міської ради Бобринецького району Кіровоградської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія ІІІ-КР №042933 від 29 березня 2002 року. Згодом позивачу стало відомо, що між нею та відповідачем 11.02.2017 року було укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрований Устинівською селищною радою Кіровоградської області 13 квітня 2017 року, номер запису про інше речове право: 20029474. Разом з тим, вона не була ознайомлена зі змістом вказаного договору оренди, екземпляр якого їй не було надано відповідачем, а про істотні умови вказаного договору дізналась лише з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З урахуванням викладеного вважає, що договір оренди землі від 11.02.2017 року, не відповідає умовам дійсності правочину, передбаченим чинним законодавством, зокрема, що волевиявлення учасника правочину повинно бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а правочин має вчинятися у встановленій законом формі. Оскільки договір оренди землі від 11.02.2017 року позивачем не підписувався, то вона жодним чином не засвідчувала свою волю до виникнення правовідносин з приводу оренди земельної ділянки з відповідачем та настання відповідних правових наслідків.

Позивач ОСОБА_3 під час розгляду справи в Бобринецькому районному суді Кіровоградської області приймала участь в судовому засіданні 22.11.2017 року та, підтримавши клопотання свого представника про призначення судової почеркознавчої експертизи, надала суду експериментальні зразки свого підпису (а.с.94-95 Том 1). В подальшому, під час підготовчого провадження та в судові засідання по розгляду справи по суті за правилами ЦПК України в редакції з 15.12.2017 року жодного разу не з"явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась в порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України. Згідно письмової заяви, посвідченої нотаріально 20.04.2018 року, прохала суд, з урахуванням її віку та фізичного стану, здійснити розгляд справи в підготовчому та судовому засіданні за її відсутності за участі представника ОСОБА_1. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, оскільки договір оренди землі від 11.02.2017 року вона не підписувала (а.с.178 Том 1).

В судовому засіданні по розгляду справи представник позивача викладені в позовній заяві вимоги підтримав повністю, прохав суд їх задоволити. Вважав наявними підстави для задоволення заяви відповідача про залишення без розгляду раніше поданої ним заяви про закриття провадження у справі. При цьому вважав за необхідне при дослідженні судом письмових доказів, брати до уваги лише наявні в справі докази, які відповідають вимогам закону щодо форми, порядку та строку їх подання, і не брати до уваги ксерокопії (копії) документів, поданих відповідачем на підтвердження припинення договору оренди землі шляхом його розірвання - витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, сформованого 21.03.2018 року, та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої 16.05.2018 року, оскільки вони викликають у нього, як в учасника цивільного процесу, сумнів щодо відповідності поданих ксерокопій (копій) оригіналу, з урахуванням не виконання відповідачем по справі вимог ухвали суду про витребування вказаного вище витягу та не надання його до суду без поважних причин, а також не підписання позивачем додаткової угоди про припинення договору оренди від 11.02.2017 року та будь-яких інших договорів щодо передачі належної їй земельної ділянки в оренду.

Відповідач ОСОБА_4 під час підготовчого провадження та в судові засідання по розгляду справи по суті жодного разу не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України. Відзиву на позовну заяву у встановлені судом строки разом з доданими до нього письмовими доказами не подав. Разом з тим, після початку розгляду справи по суті, 21.05.2018 року подав до суду заяву про закриття провадження у справі у звязку з відсутністю предмета спору, додавши до неї ксерокопію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про проведення 19.03.2018 року державної реєстрації припинення його права оренди за спірним договором. В подальшому, після постановлення ухвали суду про витребування від відповідача оригіналу вказаного витягу та визнання його явки, як учасника справи, в судове засідання обовязковою, направив на адресу суду письмову заяву про відмову від раніше поданої ним заяви про закриття провадження у справі з проханням не здійснювати її розгляд та надав суду ксерокопію (копію) інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про проведення 21.03.2018 року державної реєстрації права оренди земельної ділянки, належної позивачу, за іншим орендарем ОСОБА_5. Розгляд справи прохав здійснювати за його відсутності. Позов ОСОБА_3 не визнає, вважає безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню (а.с.202-204, 236-239 Том 1).

Під час підготовчого провадження представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 приймав участь у підготовчих засіданнях 18.04.2018 року та 24.04.2018 року. Представнику було оголошено склад суду, зясовані питання про відсутність відводів та необхідність розяснення йому судом прав та обовязків, як учасника судового процесу, за його участі вирішені питання, передбачені ч.2 ст.197 ЦПК України, в тому числі, з"ясовано у представника відповідача про те, що ним та відповідачем повідомлені всі обставини справи, які їм відомі, та надано всі докази на підтвердження своїх заперечень проти позову (а.с.170, 180-182 Том 1). В подальшому участі в судових засіданнях по розгляду справи по суті представник відповідача не приймав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, однак направлені на його адресу судові повістки з копіями ухвал були повернуті до суду за закінченням встановленого строку зберігання (а.с.231 Том 1, а.с.6 Том 2).

На виконання вимог п.2 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07.09.2017 року задоволено клопотання представника позивача про витребування від відділу з питань організації центру надання адміністративних послуг апарату Бобринецької районної державної адміністрації Кіровоградської області оригіналу договору оренди землі від 11.02.2017 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрованого Устинівською селищною радою Кіровоградської області 13.04.2017 року (а.с.32 Том 1).

В судовому засіданні 29.09.2017 року ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати задоволені клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про приєднання до матеріалів цивільної справи примірника договору оренди землі від 11.02.2017 року та клопотання представника позивача про оголошення перерви в судовому засіданні у звязку з необхідністю огляду наданого примірника договору оренди землі (а.с.44-45 Том 1).

В судовому засіданні 01.11.2017 року ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати задоволені клопотання представника позивача про приєднання до матеріалів справи висновку спеціаліста за результатами проведення почеркознавчого дослідження, з одночасним розясненням оцінки зазначеного доказу в нарадчій кімнаті при постановленні судом рішення, а також про оголошення перерви в судовому засіданні з наданням часу, необхідного для підготовки клопотання про призначення експертизи та відібрання зразків підпису від позивача (а.с.67-68 Том 1).

Ухвалою суду від 22.11.2017 року задоволено клопотання представника позивача про призначення судової почеркознавчої експертизи. Провадження по справі на час проведення експертизи зупинено (а.с.83, 96-98 Том 1).

Ухвалою суду від 26.01.2018 року, у звязку з надходженням висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої екпертизи, провадження у справі поновлено (а.с.112-113 Том 1).

Ухвалою суду від 14.02.2018 року задоволена заява відповідача ОСОБА_4 про відвід судді Адаменко І.М. (а.с.122-124, 132-134 Том 1).

Ухвалою суду від 26.02.2018 року задоволена заява відповідача ОСОБА_4 про відвід судді Замша О.В. (а.с.142-143, 146-147 Том 1).

Ухвалою судді Устинівського районного суду Кіровоградської області Атаманової С.Ю. від 22.03.2018 року цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про визнання недійсним договору оренди землі, направлена до суду в порядку ч.4 ст.31 ЦПК України за розпорядженням голови Бобринецького районного суду Кіровоградської області, була прийнята суддею до свого провадження, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання (а.с.159-162 Том 1).

Ухвалою суду від 18.04.2018 року задоволено клопотання представника відповідача та викликано в підготовче засідання для дачі особистих пояснень позивача ОСОБА_3, у звязку з чим підготовче засідання було відкладено (а.с.171-172 Том 1).

В підготовчому засіданні 24.04.2018 року ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання представника позивача про приєднання до матеріалів цивільної справи нотаріально посвідченої заяви позивача ОСОБА_3 та довідки про стан її здоровя (а.с.180-182 Том 1).

Ухвалою суду від 24.04.2018 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про визнання обовязковою явки позивача ОСОБА_3 в судове засідання по розгляду справи по суті для дачі особистих пояснень (а.с.183-185 Том 1). Ухвалою суду від 23.05.2018 року в судовому засіданні оголошено перерву на підставі ч.2 ст.240 ЦПК України у звязку з неможливістю вирішення спору, розгляд якого розпочато, в даному судовому засіданні за встановлених судом обставин, повязаних із поданням відповідачем заяви про закриття провадження у справі та доданої до неї ксерокопії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.208-211 Том 1).

Ухвалою суду від 06.06.2018 року визнано обовязковою явку відповідача ОСОБА_4 в судове засідання для дачі особистих пояснень з приводу поданої ним заяви про закриття провадження у справі та витребувано від відповідача оригінал вказаного вище Витягу, який зобовязано надати до суду у визначений ухвалою строк (а.с.222-224 Том 1).

Ухвалою суду від 05.07.2018 року в судовому засіданні оголошено перерву з метою забезпечення права позивача та (або) її представника ознайомитися з поданою відповідачем ОСОБА_4 заявою про його відмову від раніше поданої заяви про закриття провадження у справі та надання до суду відповідних заяв, міркувань та пояснень з цього приводу (а.с.245-247 Том 1).

Ухвалою суду від 26.07.2018 року задоволена заява відповідача ОСОБА_4 про залишення без розгляду поданої ним 21.05.2018 року заяви про закриття провадження у справі у звязку з відсутністю предмета спору (а.с.12-14 Том 2).

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмову заяву позивача ОСОБА_3 від 20.04.2018 року, письмові заяви відповідача ОСОБА_4, докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що позивач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 4,7204 га, кадастровий номер :02:001:0485, розташованої на території Бобринецької міської ради Кіровоградської області, що підтверджується відповідним записом в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №042933, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1-450-ч від 29.03.2002 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (індексний номер 85285154), сформованого 19.04.2017 року (а.с.5, 6 Том 1).

Відповідно до договору оренди землі, укладеного між сторонами по справі 11 лютого 2017 року, позивач ОСОБА_3, як орендодавець, надала, а відповідач по справі ОСОБА_4, як орендар, прийняв у строкове, платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 4,7204 га (рілля), кадастровий номер :02:001:0485, яка знаходиться на території Бобринецької міської ради Бобринецького району Кіровоградської області (а.с.43 Том 1).

Відповідно до п.9 договору оренди орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 3% від базової нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить у 2017 році 5241,38 грн.. По бажанню орендодавця, за домовленістю з орендарем, орендна плата може бути видана натуральною продукцією (а.с.43 Том 1).

Згідно п.8 договору оренди землі договір укладено на 49 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк (а.с.43 Том 1).

Згідно п.38 договору оренди землі цей договір набирає чинності після підписання сторонами. Договір укладено у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий - в орендаря (а.с.43 зворот Том 1).

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, сформованого 19.04.2018 року, інше речове право: право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 11.02.2017 року було зареєстровано державним реєстратором Устинівської селищної ради Кіровоградської області 13.04.2017 року, номер запису про інше речове право: 20029474 (а.с.6 Том 1).

Виконуючи приписи ст.264 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним учасниками судового процесу, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача за захистом якого вона звернулась до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України).

Згідно положень ст.1, ч.1 ст.4 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.

Істотними умовами договору оренди землі є, крім іншого, строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно положень ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом п.2 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права та інтересу, крім інших, може бути визнання правочину недійсним.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що звернення позивача ОСОБА_3 до суду з позовом про захист свого порушеного права, як власника земельної ділянки та орендодавця, шляхом визнання недійсним договору оренди землі від 11.02.2017 року, здійснено у конкретний спосіб, визначений ЦК України, та обумовлене недотриманням відповідачем ОСОБА_4 при укладенні договору оренди землі загальних вимог, додержання яких є необхідним для його правомірності.

Відповідно до ст.93 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно положень ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч.2 ст.792 ЦК України).

Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається в письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (ст.ст.14, 16 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину).

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.ч.2, 3 ст.215 ЦК України).

Відповідно до розяснень п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Відповідно до вимоги, встановленої ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Виходячи з викладеного, правочин, як вольова дія, являє собою поєднання волі та волевиявлення, які повинні бути взаємними та двосторонніми. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Таким чином, підпис є обов'язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підписів підтверджує наміри учасників правочину і є доказом їх волевиявлення.

Крім того, волевиявлення є важливими чинником, без якого неможливе вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, встановленою ст.627 ЦК України.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22.11.2017 року за клопотанням представника позивача по справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Кропивницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. В розпорядження експерта було надано: договір оренди землі від 11.02.2017 року, вільні та експериментальні зразки підписів позивача ОСОБА_3 (а.с.77-93, 96-98 Том 1).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №1654/1655/17-27 від 04.01.2018 року при порівнянні досліджуваного підпису зі зразками підписів ОСОБА_3 було встановлено розбіжності загальної ознаки -зв"язності у зразках та окремих ознак: 1) форми рухів при виконанні: початкової частини 1-го елемента літери «а» у досліджуваному підписі - дугова, у зразках - петльова; 3-го елемента літери «й» у досліджуваному підписі - дугова вгнута, у зразках - дугова вигнута або прямолінійна; 2) відносної протяжності рухів по горизонталі при виконанні: нижньої частини 2-го елемента літери «а» у досліджуваному підписі більша ніж у зразках; нижньої частини 2-го елемента літери «л» у досліджуваному підписі більша ніж у зразках; 3) розміщення: точки початку рухів при виконанні 1-го елемента літери «а» відносно вертикальної осі у досліджуваному підписі - справа, у зразках - зліва; точки початку рухів при виконанні 1-го елемента літери «а» відносно лінії графи у досліджуваному підписі - високе, у зразках - низьке; точки початку рухів при виконанні літери «о» відносно вертикальної осі у досліджуваному підписі - справа, у зразках - зліва; точки закінчення рухів при виконанні літери «о» відносно вертикальної осі у досліджуваному підписі - справа, у зразках - зліва. Одночасно з розбіжностями були встановлені збіги загальних ознак досліджуваного підпису та зразків (крім зв"язності), а також найбільш «яскравих» (помітних) окремих ознак.

На підставі оцінки результатів порівняльного дослідження експерт дійшов висновку, що встановлені розбіжні ознаки стійкі, суттєві, виходять за межі варіантів ознак підписного почерку ОСОБА_3 і створюють сукупність, достатню для категоричного висновку про те, що досліджуваний підпис від імені ОСОБА_3 у договорі оренди землі від 11.02.2017 року, укладеному між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який міститься в графі «Орендодавець __ (ОСОБА_3Л.) виконаний не самою ОСОБА_3, а іншою особою. При цьому експертом зазначено про те, що виявлені у процесі дослідження збіги, на зроблений висновок не впливають, оскільки пояснюються виконанням досліджуваного підпису з деяким наслідуванням підпису ОСОБА_3 (не виключаючи природної схожості почерків).

Крім того, експертом в порядку експертної ініціативи також було вирішено питання та надано висновок про те, що підпис від імені ОСОБА_3 у договорі оренди землі від 11.02.2017 року, укладеному між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який міститься в графі «Орендодавець __ (ОСОБА_3Л.), виконаний рукописним способом, пастою кулькової ручки, без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів (а.с.106-109 Том 1).

З огляду на викладене, суд вважає встановленою обставину не підписання позивачем ОСОБА_3 договору оренди землі від 11 лютого 2017 року на підставі вказаного вище висновку експерта, дослідженого в судовому засіданні, що свідчить про недодержання відповідачем вимог ч.3 ст.203 ЦК України в момент вчинення даного договору, як двостороннього правочину.

При цьому, оцінюючи належність та допустимість висновку експерта як письмового доказу та мотивуючи його врахування, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно положень ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п.п.1.1 п.1 розділу І Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертних та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року №1950/5 (далі - Науково-методичні рекомендації), основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису.

Експертне дослідження у справі проведене у відповідності до вимог Закону України «Про судову експертизу» кваліфікованим судовим експертом, який внесений до реєстру атестованих судових експертів, має кваліфікацію судового експерта 3 класу за спеціальностями: 1.1 «Дослідження почерку та підписів», 2.1 «Дослідження реквізитів документів»; 2.3 «Дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів» (свідоцтва №, № 654, 655, 656, видані 02.08.2017 року ЕКК КНДІСЕ, дійсні до 02.08.2022 року), стаж експертної роботи з 1996 року (а.с.106 зворот Том 1).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обгрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Висновок експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 04.01.2018 року містить докладний опис проведеного дослідження та обгрунтовані, чіткі висновки з поставленого питання та питання, вирішеного в порядку експертної ініціативи.

На підставі викладеного, враховуючи, що експертиза у справі була призначена та проведена з додержанням вимог ЦПК України та «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 (з наступними змінами), суд оцінює висновок експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 04.01.2018 року №1654/1655/17-27 як такий, що відповідає вимогам закону, та є належним і допустимим доказом по справі.

Разом з тим, відповідно до вимог п.2 ч.4 ст.265 ЦПК України судом відхилений, як недопустимий доказ, наданий представником позивача ОСОБА_3 висновок спеціаліста №61 від 06.10.2017 року про виконання підпису в договорі оренди землі від 11.02.2017 року не ОСОБА_3, а іншою особою (а.с.52-65 Том 1), виходячи з наступного.

Згідно ст.76 ЦПК України до засобів доказування належать: письмові докази, висновки експертів, показання свідків.

Відповідно до положень ст.7 Закону України «Про судову експертизу» виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов"язана з проведенням, крім іншого, криміналістичних експертиз.

За змістом п.п.1.2.1 п.1.2 Розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 (з наступними змінами), одним із підвидів криміналістичної експертизи є почеркознавча експертиза.

Натомість, з наданого представником позивача висновку спеціаліста, вбачається що він був складений спеціалістом науково-дослідної лабораторії експертних досліджень Приватного підприємства «Агенція 007», тобто дослідження з питання, що віднесене на вирішення судово-почеркознавчої експертизи, було проведено не експертом державної спеціалізованої установи, а тому суд не може прийняти зазначений висновок спеціаліста, як висновок експерта, та як письмовий доказ на підтвердження факту не підписання позивачем ОСОБА_3 договору оренди землі, оскільки з урахуванням обставин, що входять до предмета доказування при розгляді даної справи, висновок спеціаліста не відповідає вимогам допустимості, передбаченим ст.78 ЦПК України.

Крім того, судом під час зясування обставин справи та перевірки їх доказами не встановлено, а відповідачем та його представником не було надано суду доказів, які б відповідали вимогам допустимості, на підтвердження підписання договору оренди землі від 11.02.2017 року особисто позивачем ОСОБА_3 чи уповноваження нею іншої особи у порядку, передбаченому чинним законодавством, на здійснення представництва її інтересів, в тому числі на укладення вказаного договору оренди землі з відповідачем ОСОБА_4, як і не спростовано належними засобами доказування заперечення представника позивача щодо наявності у іншої особи наданого позивачем ОСОБА_7, як власником землі, права вчиняти правочини від її імені відповідно до вимог ст.ст.237, 238, 239, 244 ЦК України.

Отже, встановивши, що договір оренди землі, укладений 11 лютого 2017 року позивач ОСОБА_3 особисто не підписувала, повноваження на це іншій особі у встановленому законом порядку не надавала, суд вважає доведеним факт відсутності волевиявлення позивача, як орендодавця, на укладення договору оренди землі на визначених у ньому умовах.

При цьому не беручи до уваги при вирішенні спору надані відповідачем ОСОБА_4 суду ксерокопію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права та копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як письмові докази, та здійснюючи розгляд цивільної справи за іншими наявними в ній доказами, суд на виконання вимог ч.4 ст.265 ЦПК України, мотивує своє рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зі змісту наданої відповідачем ОСОБА_4 ксерокопії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за індексним номером 117796071, сформованого 21.03.2018 року державним реєстратором Устинівської селищної ради Кіровоградської області, вбачається, що 19.03.2018 року була проведена державна реєстрація припинення іншого речового права - права оренди земельної ділянки площею 4,7204 га, кадастровий номер :02:001:0485, яке виникло на підставі договору оренди землі від 11.02.2017 року, укладеного між орендодавцем ОСОБА_3 та орендарем ОСОБА_4, за номером запису про інше речове право:20029474. Підставою припинення іншого речового права зазначена угода про розірвання договору оренди землі від 15.03.2018 року, сторонами якої також зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.204 Том 1).

Відповідно до вимог ч.ч.2, 4, 5 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

З огляду на викладені правові норми судом встановлено, що додана відповідачем ОСОБА_4 до його заяви про закриття провадження у справі, ксерокопія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, не є письмовим доказом в розумінні ст.95 ЦПК України, оскільки подана до суду без дотримання передбачених законом вимог щодо її засвідчення.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.95 ЦПК України, якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

В судовому засіданні по розгляду справи по суті 06.06.2018 року представником позивача зазначено про наявність у нього сумнівів з приводу відповідності наданої суду ксерокопії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права наявному у відповідача оригіналу (а.с.220-221 Том 1).

Ухвалою суду від 06.06.2018 року від відповідача по справі було витребувано оригінал зазначеного вище витягу та зобовязано надати його до суду в строк до 02.07.2018 року, однак відповідачем оригінал вказаного документа суду наданий не був, зазначені в заяві від 25.06.2018 року обставини його втрати не підтвердженіжодним належним доказом, в звязку з чим суд приходить до висновку про неповажність причин неподання відповідачем ОСОБА_4 оригіналу витягу, витребуваного від нього судом.

Згідно положень ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може, крім іншого, відмовити у визнанні обставини, для зясування якої витребовувався доказ, або здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами.

З огляду на викладене, з урахуванням неподання відповідачем ОСОБА_4 витребуваного судом оригіналу доказу, суд приходить до висновку про наявність підстав для розгляду даної справи за наявними в ній доказами без прийняття до уваги поданої відповідачем ксерокопії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за індексним номером 117796071, сформованим 21.03.2018 року.

Крім того, відповідно до ч.8 ст.83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обгрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

З урахуванням вимог даної правової норми судом встановлено, що за ухвалою судді Устинівського районного суду Кіровоградської області від 22.03.2018 року про прийняття до свого провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору оренди землі недійсним та призначення підготовчого засідання у справі, відповідачу було встановлено строк для подачі відзиву на позов протягом 15-ти днів з дня вручення копії даної ухвали та розяснено право подати протягом встановленого судом строку відзив і всі письмові докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують його заперечення проти позову, а також необхідність дотримання вимог ч.9 ст.83, ст.95 ЦПК України щодо надсилання або надання копій доказів, які ним подаються до суду, іншим учасникам справи та подання письмових доказів в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (а.с.159-162 Том 1).

Копію вказаної ухвали суду відповідач ОСОБА_4 отримав 29.03.2018 року, отже, був обізнаний про строки подання заперечень проти позову разом із письмовими доказами на їх підтвердження (а.с.165, 167 Том 1).

Разом з тим, відзиву на позов з доданими до нього письмовими доказами, відповідачем та (або) його представником до суду подано не було і під час проведення підготовчого провадження жодних заяв чи клопотань про прийняття судом до розгляду доказів, не поданих з поважних причин у строки, встановлені ухвалою суду від 22.03.2018 року, ними також не подавались.

При цьому суд звертає увагу, що в підготовчому засіданні 24.04.2018 року, яке проводилось за участі представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2, судом з метою вирішення завдань підготовчого провадження та забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, у представника відповідача було безпосередньо зясовано, що ним та відповідачем повідомлені всі обставини справи, які їм відомі, та надано всі докази на підтвердження своїх заперечень проти позову (а.с.180-182 Том 1).

Ухвалою суду від 24.04.2018 року закрито підготовче провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору оренди землі недійсним та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Отже, підготовче провадження у даній цивільній справі закінчилося 24.04.2018 року.

Разом з тим, як вбачається із доданої відповідачем ОСОБА_4 ксерокопії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за індексним номером 117796071 про припинення іншого речового права - права оренди земельної ділянки за оспорюваним договором від 11.02.2017 року, вказаний витяг був сформований 21.03.2018 року державним реєстратором Устинівської селищної ради Кіровоградської області. Підставою проведення державної реєстрації припинення іншого речового права зазначено угоду про розірвання договору оренди землі від 15.03.2018 року.

Таким чином, починаючи з дати прийняття суддею до свого провадження даної цивільної справи, тобто з 22.03.2018 року, і до закриття підготовчого провадження у справі 24.04.2018 року, відповідачу ОСОБА_4 були відомі обставини справи, про які він, маючи відповідний письмовий доказ, суд не повідомив та не надав оригіналу або копії такого доказу у встановлений судом строк.

Відповідно до п.п.2, 4 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобовязані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об"єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Натомість відповідачем ОСОБА_4 вказані обовязки не були виконані, про що свідчить його процесуальна поведінка, спрямована на приховування відомих йому під час підготовчого провадження обставин справи та повідомлення їх суду лише після початку розгляду справи по суті, не дотримання вимог щодо подання наявних у нього доказів у строки визначені судом, та ненадання суду в порушення вимог ч.8 ст.83 ЦПК України обгрунтування неможливості подання оригіналу або копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, сформованого 21.03.2018 року, у встановлений судом строк з причин, що не залежали від нього, як учасника справи.

Також суд не бере до уваги надіслану відповідачем копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна, сформованої 16.05.2018 року про проведення державної реєстрації 21.03.2018 року іншого речового права (номер запису: 25395426) - права оренди належної позивачу на праві власності земельної ділянки за орендарем ОСОБА_5 (а.с.238-239 Том 1), оскільки зазначена копія письмового доказу була подана відповідачем як з порушенням строків, зазначених в ч.3, ч.8 ст.83 ЦПК України, так і з недотриманням вимог ч.9 цієї статті, згідно якої копії доказів, що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи.

При цьому суд враховує, що відповідачем по справі ОСОБА_4 не було доведено віднесення копії вказаної інформаційної довідки до доказів з надмірним обсягом або електронних доказів, чи того, що копія зазначеного доказу є у позивача чи її представника.

Також суд вважає безпідставним твердження відповідача ОСОБА_4 про відсутність у нього обовязку надсилання або надання іншим учасникам справи копії поданої ним до суду інформаційної довідки з посиланням на ч.1 ст.32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно якої інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою, загальнодоступною та платною, крім випадків, передбачених цим Законом, виходячи з наступного.

Зі змісту ч.9 ст.83 ЦПК України вбачається виняток із встановленого законом обов"язку надсилання (надання) копій доказів іншим учасникам справи у випадку, якщо, зокрема, такі докази є публічно доступними.

Відповідно до ст.10-1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація у формі відкритих даних - це публічна інформація у форматі, що дозволяє її автоматизоване оброблення електронними засобами, вільний та безоплатний доступ до неї, а також її подальше використання. Публічна інформація у формі відкритих даних є дозволеною для її подальшого вільного використання та поширення. Будь-яка особа може вільно копіювати, публікувати, поширювати, використовувати, у тому числі в комерційних цілях, у поєднанні з іншою інформацією або шляхом включення до складу власного продукту, публічну інформацію у формі відкритих даних з обовязковим посиланням на джерело отримання такої інформації.

Натомість, згідно ч.2 ст.32 вказаного Закону для фізичних та юридичних осіб інформація за обєктом нерухомого майна та субєктом речового права надається в електронній формі через офіційний веб-сайт Міністерства юстиції України, за умови ідентифікації такої особи (фізичної або юридичної) з використанням електронного цифрового підпису чи іншого альтернативного засобу ідентифікації особи, або в паперовій формі, а згідно п.п.14, 16 Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформація з Державного реєстру прав в електронній формі через веб-портал Мінюсту надається користувачам, яких ідентифіковано шляхом використання кваліфікованого електронного підпису. Надання інформації з Державного реєстру прав в електронній формі здійснюється після сплати адміністративного збору за надання такої інформації через Інтернет з використанням платіжних систем або в інший спосіб, визначений договором про надання сервісної послуги.

Таким чином, подана відповідачем до суду копія інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.05.2018 року, не є публічно доступним доказом в розумінні ЦПК України, оскільки доступ до інформації, яка в ній відображена, не є для інших учасників справи - позивача ОСОБА_3 та її представника вільним і безоплатним, а передбачає встановлені законом обмеження у виді отримання електронного цифрового підпису та сплати адміністративного збору, тобто пов"язаний з наявністю перешкод в отриманні такої інформації, оскільки потребує від іншої сторони додаткових зусиль, вчинення дій обтяжуючого для неї характеру, чим порушується принцип рівності сторін, що прямо суперечить змісту публічно доступного доказу.

На підставі викладеного, встановивши обставини, які спростовують передбачену ст.204 ЦК України презумпцію правомірності оспорюваного позивачем правочину в момент його вчинення; враховуючи, що законні права позивача ОСОБА_3, як орендодавця, під час укладення та підписання 11 лютого 2017 року договору оренди землі були порушені, оскільки виключне право на підписання договору належить власнику землі або уповноваженій ним у встановленому законом порядку особі, проте вона особисто не підписувала вказаного договору оренди землі, що свідчить про дефект волі і волевиявлення позивача, як учасника даного правочину, суд приходить до висновку про недодержання під час укладення договору оренди землі вимог, встановлених ч.3 ст.203 ЦК України, що є підставою для застосування судом, передбаченого ч.3 ст.215 ЦК України (законом) способу захисту порушеного права позивача, а саме: визнання договору оренди землі від 11 лютого 2017 року недійсним, у звязку з чим позов ОСОБА_3 підлягає до задоволення повністю.

При цьому, вирішуючи спір по суті, суд виходив з того, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Судом, на підставі оцінки зібраних по справі доказам в цілому, так і кожного доказу окремо, було встановлено порушення права позивача по справі ОСОБА_3, як власника земельної ділянки вільно володіти, користуватися та розпоряджатися нею на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб, як на момент укладення спірного договору оренди землі від 11.02.2017 року, так і на дату звернення позивача до суду 15.08.2017 року.

При цьому, з метою відновлення свого порушеного права та звернення до суду за його захистом, дотримуючись принципу диспозитивності, позивачем по справі ОСОБА_3 були понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору та витрат, пов"язаних із проведенням судової почеркознавчої експертизи, висновок за результатами якої був визнаний судом належним та допустимим доказом на підтвердження недодержання відповідачем по справі ОСОБА_4 передбаченої ч.3 ст.203 ЦК України вимоги, необхідної для чинності правочину, а саме: вільного волевиявлення позивача, як учасника правочину, яке б відповідало її внутрішній волі.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги здійснення цивільного судочинства на засадах змагальності та диспозитивності сторін, суд приходить до висновку про те, що відповідачем ОСОБА_4 не було надано суду жодного належного, допустимого та достовірного доказу на спростування позовних вимог ОСОБА_3, а його процесуальна поведінка під час здійснення підготовчого провадження та судового розгляду справи, зокрема, невиконання обов"язків: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об"єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні докази в порядку та строки, встановлені законом та судом, не приховувати докази; з"явитися в судове засідання за викликом суду за наявності ухвали суду про визнання його явки обов"язковою для дачі особистих пояснень, свідчить не лише про їх систематичний характер, але й про недобросовісне користування відповідачем наданими йому процесуальними правами, як учасника справи, що безпосередньо суперечить завданню цивільного судочинства - справедливому, неупередженому та своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи з метою ефективного захисту порушеного права позивача.

Відповідно до положень ч.1 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов"язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За змістом ст.13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Європейський суд з прав людини у п.145 рішення від 15.11.1996 року, постановленого у справі «Чахал проти Об"єднаного Королівства» (заява № 22414/93) зазначив, що суть ст.13 Конвенції зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист.

При вирішенні справи «Каїч та інші проти Хорватії» у рішенні від 17 липня 2008 року Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов"язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

На підставі викладеного, обгрунтовуючи висновок про належність обраного позивачем способу захисту, суд виходить із того, що заявлена позивачем вимога - визнання недійсним спірного договору оренди землі від 11.02.2017 року відповідає змісту порушеного права позивача та характеру правопорушення, і у разі неможливості забезпечити поновлення порушеного права може гарантувати позивачу ОСОБА_3 отримання нею відповідного відшкодування, в тому числі, сплачених нею судових витрат, пов"язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем ОСОБА_3 при предявлені позову до суду був сплачений судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., що підтверджується оригіналом квитанції №18108027 від 15 серпня 2017 року (а.с.1 Том 1).

У звязку із задоволенням позову ОСОБА_3 в повному обсязі, зазначена сума судового збору підлягає стягненню на її користь з відповідача по справі ОСОБА_4.

Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати, повязані із проведенням експертизи (п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч.6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на проведення експертизи встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

На підставі рахунку №11718 від 05 грудня 2017 року, наданого Кропивницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, судом встановлено, що розмір витрат на проведення по справі судової почеркознавчої експертизи №1654/1655/17-27 складає 2971 грн. 20 коп., виходячи із кількості годин - 24,000 та вартості однієї години проведеної експертизи -123,80 грн. (а.с.103 Том 1).

Відповідно до оригіналу квитанції №18485938 від 07 грудня 2017 року позивачем ОСОБА_3 була проведена оплата вартості експертизи №1654/1655/17-27 у сумі 2971 грн. 20 коп., отримувачем зазначено: КНДІСЕ Міністерства юстиції України, код отримувача 02883096, що відповідає реквізитам вказаного вище рахунку (а.с.179 Том 1).

З огляду на викладене, суд вважає наданий експертною установою рахунок №11718 від 05 грудня 2017 року та оригінал квитанції №18485938 від 07 грудня 2017 року, наданий представником позивача, належними доказами на підтвердження понесених ОСОБА_3 судових витрат, що повязані з розглядом справи, а саме: витрат за проведення судової почеркознавчої експертизи, розмір яких є обгрунтованим, а тому зазначені витрати в сумі 2971 грн. 20 коп. в порядку розподілу судових витрат, передбаченому п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, покладаються на відповідача ОСОБА_4.

На підставі викладеного, враховуючи, що судовими витратами при розгляді позову, який судом задоволений, є сплачений позивачем ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. за предявлення до суду однієї позовної вимоги немайнового характеру та витрати, повязані з проведенням судової почеркознавчої експертизи у розмірі 2971 грн. 20 коп., суд приходить до висновку про необхідність покладення на відповідача ОСОБА_4 обовязку відшкодувати на користь позивача ОСОБА_3 понесені нею судові витрати на загальну суму 3611 грн. 20 коп..

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,- В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору оренди землі - задоволити повністю.

Визнати недійсним договір оренди землі від 11 лютого 2017 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, щодо земельної ділянки площею 4,7204 га, кадастровий номер :02:001:0485, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Бобринецької міської ради Кіровоградської області, право оренди за яким було зареєстроване державним реєстратором Устинівської селищної ради Кіровоградської області 13 квітня 2017 року, номер запису про інше речове право: 20029474.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3судові витрати в розмірі 3611 грн. 20 коп. (три тисячі шістсот одинадцять гривень двадцять копійок).

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, поштовий індекс 27200, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, поштовий індекс 27200, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана до апеляційного суду Кіровоградської області через Устинівський районний суд Кіровоградської області.

Повне судове рішення складено 02 серпня 2018 року.

Головуючий С.Ю.Атаманова