Справа № 442/7974/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/783/3356/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А., Шандри М.М.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» - ОСОБА_3 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у складі судді Хомик А.П. від 10 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Дрогобицький міський відділ Державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 березня 2017 позов задоволено.

Визнано виконавчий напис від 03.06.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №11496 про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 в розмірі 18219,00 доларів США, таким, що не підлягає виконанню.

Дане рішення оскаржив представника Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» - ОСОБА_3 подавши апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та прийнятим із порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Згідно вищевказаного договору відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №1303/0708/71-048 від 25.07.2008 року, що було укладено між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-Банк». Таким чином права кредитора за вказаним кредитним договором належать ПАТ «Альфа-Банк». Заперечує посилання ОСОБА_4 щодо неотримання повідомлень від банку про наявність заборгованості, оскільки 20.04.2016 року на адресу ОСОБА_4 направлялась вимога про сплату заборгованості. Також вказує, що безпідставним є висновок суду, що у зв`язку з наявністю рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.12.2014 року про стягнення боргу з ОСОБА_4, яке було виконане позивачем на стадії виконавчого провадження у позивача відсутня заборгованість перед банком, оскільки відповідно до ст.. 599ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 березня 2017 і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд Львівської області здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що 25.07.2008 року ВАТ "Сведбанк" (правонаступник якого є ПАТ "Сведбанк") та ОСОБА_4 уклали кредитний договір № 1303/0708/71-048, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 35000,00 дол. США та зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, передбаченими кредитним договором.

25.05.2012 року між ПАТ Сведбанк та ПАТ Дельта Банк укладено Договір купівлі-продажу права вимоги за вказаним кредитним договором.

15.06.2012 року ПАТ Дельта Банк відчужено право вимоги за кредитним договором № 1303/0708/71-048 від 25.07.2008 року на користь ПАТ Альфа Банк на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.12.2014 року у справі №442/8613/14-ц позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_6 про стягнення боргу задоволено. Стягнено з останнього на користь ПАТ «Альфа- Банк» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 368 572,13 грн. станом на 15.10.2014 року та судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

Головним державним виконавцем Баб'як Л.В. відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції 02.03.2016 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №48400120. З вказаної постанови вбачається, що заборгованість Позивача перед ПАТ Альфа Банк сплачена у повному обсязі згідно квитанцій №МАВО20998 від 08.01.2015 року, №77142 від 17.04.2015 року, №67813 від 15.05.2015 року, №49070 від 05.02.2015 року, №1-255К від 02.03.2016 року в добровільний термін.

03.06.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №11496, за кредитним договором 1303/0708/71-048 від 25.07.2008 р. щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-Банк» загальної суми заборгованості в розмірі 18219,09 доларів США, яка складається з: заборгованість за кредитом - 14934,25 дол. США; заборгованості за відсотками за користування кредитом -3484,84 дол. США за період з 01.03.2014 року по 18.04.2016 року.

Задовольняючи позов та визнаючи виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що сума 18219, 09доларів США., що зазначена у виконавчому написі нотаріуса від 03.06.2016 року, не була безспірною.

Порядок вчинення виконавчих написів визначається положеннями Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5; постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обовязків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобовязання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Відповідно до ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Пунктом 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Відповідно до п.1 постанови КМ України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють просторочення виконання зобов`язання.

Згідно з п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, такими є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 зроблено висновок, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Як встановлено судом Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.12.2014 року з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Альфа- Банк» стягнено заборгованість по кредитному договору на загальну суму 368 572,13 грн. станом на 15.10.2014 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

А виконавчий напис вчинено на заборгованість за період з 01.03.2014 року по 18.04.2016 року.

Таким чином, в даному випадку не може йти мова про безпірність виконавчого напису, оскільки такий включає в себе період за який заборгованість було стягнуто рішенням суду та крім того добровільно спачено ОСОБА_6

Колегія суддів приходить до висновку що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому доходить висновку, що підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 27.07.2018 року.

Головуючий

Судді