Справа № 471/496/18-ц
Провадження №2/471/263/18
Номер рядка звіту 38
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2018 р.

Братський районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Скарницької І.Б.,

за участю секретаря - Тягнирядно І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Братське цивільну справу № 471/496/18-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування.

В своєму позові позивач зазначив, що 02 грудня 1983 року в с. Сергіївка Братського району Миколаївської області померла його бабуся ОСОБА_2. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що розташовані по вулиці Філімонова, 44, в с. Сергіївка Братського району Миколаївської області. Після її смерті спадкоємцем першої черги за законом був її син, батько позивача ОСОБА_3, який прийняв спадщину фактично, так як разом проживав з померлою за однією адресою, та який помер 10 березня 1991 року. Позивач також фактично прийняла спадщину після смерті баби та батька, бо користувалася городом біля будинку, робила необхідний поточний ремонт будинку та господарських споруд і з народження постійно проживала в ньому. В нотаріальній конторі позивач не має можливості оформити дане спадкове майно так, як з'ясувалось, що відсутні будь-які правовстановлюючі документи на даний житловий будинок. В нотаріальну ж контору для оформлення спадщини необхідно представити оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно.

В судове засідання не з'явилися позивач та представник позивача, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

В судове засідання не зявився представник відповідача, до суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив.

02 грудня 1983 року в с. Сергіївка Братського району Миколаївської області померла ОСОБА_2 (а.с. 6).

Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що розташовані по вулиці Філімонова, 44, в с. Сергіївка Братського району Миколаївської області.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 52393734 від 22.06.2018 року, після смерті ОСОБА_2, померлої 10.06.1983 року, спадкова справа заведена не була (а.с. 28).

Згідно витягів з погосподарських книг Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області за 1980-1982 р.р., головою вищевказаного домогосподарства вказана ОСОБА_2 (а.с. 8).

Рішеннями виконавчого комітету Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області від 04.04.2018 року № 15, було присвоєно адресу житловому будинку, в якому проживає ОСОБА_1 - вулиця Філімонова, № будинку 44.

Проте, незважаючи на вказане, померла ОСОБА_2Д за життя своє право власності в БТІ не зареєструвала.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міста і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

З технічного паспорту на вищевказаний житловий будинок, вбачається, що останній придатний до експлуатації та не відноситься до категорії самовільного (самочинного) (Указ Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель").

Таким чином, вищезазначені докази у своїй сукупності та взаємозв'язку свідчать про те, що спадкодавець за свого життя мав всі законні підстави для отримання свідоцтва на право власності на житловий будинок, але цього не здійснив.

При цьому, виникнення у спадкодавця права власності на спірний житловий будинок не пов'язано з здійсненням державної реєстрації цього права, оскільки дані правовідносини виникли до набрання чинності діючого ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Враховуючи те, що цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року чинній на час виникнення даних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і заповітом.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно з ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця.

Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», передбачений ст. 549 ЦК шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

Позивач фактично вступив у володіння та користування спадковим майном після смерті ОСОБА_2, оскільки проживає в будинку разом зі своєю сім'єю, слідкує за будинком, користується речами домашнього вжитку.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч. 2 вказаної статті, способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах не заборонених законом.

Враховуючи вказане, суд вважає можливим визнати за позивачем право приватної власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 02.12.1983 року.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Сергіївської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) право приватної власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що розташований по вулиці Філімонова, 44, в с. Сергіївка Братського району Миколаївської області в порядку спадкування за законом після смерті баби ОСОБА_2, яка померла 02 грудня 1983 року.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено, в порядку ст. 354 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_4