Ухвала

18 липня 2018 року

м. Київ

справа № 591/393/17

провадження № 61-13395св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

СтупакО. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Виконавчий комітет Сумської міської ради в особі відділу торгівлі, побуту та захисту прав споживачів Сумської міської ради в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

відповідачі: Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Сумигаз», Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут»,

третя особа - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника Виконавчого комітету Сумської міської ради в особі відділу торгівлі, побуту та захисту прав споживачів Сумської міської ради в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення Апеляційного суду Сумської області від 21 червня 2017 року у

складі колегії суддів: Криворотенка В. І., Левченко Т. А., Хвостика Н. А.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року Виконавчий комітет Сумської міської ради в особі відділу торгівлі, побуту та захисту прав споживачів Сумської міської ради в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» (далі - ПАТ «Сумигаз»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» (далі - ТОВ «Сумигаз Збут»), третя особа - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання права на споживання природного газу за чинними нормами та зобов'язання здійснити перерахунок спожитого природного газу.

Свої позовні вимоги позивачобґрунтовував тим, що 13 серпня 2016 року представники ПАТ «Сумигаз» склали акт про порушення № 04/65, відповідно до якого споживачі газу в будинку за адресою: АДРЕСА_1, відмовилися від встановлення лічильника, що здійснюється з ініціативи та за кошти оператора ГРМ, не допустили представників оператора ГРМ для проведення ремонтних та монтажних робіт. В акті зроблено застереження про те, що фактичний об'єм спожитого природного газу за кожним побутовим споживачем за відповідний попередній місяць буде визначатися за граничними об'ємами споживання природного газу. На зворотній стороні акта від 13 серпня 2016 року наявні підписи мешканців квартир № 8, 13, 18, 75, 76, 77. Аналогічні акти представники відповідача ПАТ «Сумигаз» склали 02 вересня 2016 року за № 04/148 та 20 вересня 2016 року за № 04/225 з однією різницею - відсутні прізвища та підписи мешканців будинку на зворотній стороні. 18 листопада 2016 року частині мешканців будинку, в тому числі і позивачам, направлено повідомлення про результати засідання комісії від 17 листопада 2016 року з розгляду актів від 13 серпня 2016 року № 04/65, 02 вересня 2016 року № 04/148 та акту від 20 вересня 2016 року № 04/225, за результатами якого прийнято рішення про те, що споживачам побутового газу в будинку АДРЕСА_1, у яких не встановлено індивідуальні лічильники газу, з 01 листопада 2016 року фактичний об'єм спожитого газу буде визначатися за граничними об'ємами споживання природного газу для населення, визначеними у Додатку № 10 до Кодексу газорозподільних систем, у зв'язку з відмовою споживачів природного газу (мешканців багатоквартирного будинку) від встановлення загальнобудинкового лічильника газу за ініціативою та за кошти оператора ГРМ шляхом недопуску його представників до ввідного газопроводу багатоквартирного будинку.

Посилаючись на викладене, позивач просив визнати недійсним рішення ПАТ «Сумигаз» від 17 листопада 2016 року щодо визначення мешканцям будинку АДРЕСА_1, в тому числі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, з 01 листопада 2016 року режиму споживання, за яким фактичний об'єм споживчого (розподіленого/поставленого) природного газу визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, згідно з Додатком № 10 до Кодексу газорозподільних систем; визнати за споживачами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та іншими мешканцями будинку АДРЕСА_1 право на споживання природного газу за діючими нормами споживання природного газу; зобов'язати ТОВ «Сумигаз Збут» здійснити перерахунок спожитого природного газу починаючи з 01 листопада 2016 року із застосуванням норми споживання природного газу за вищевказаний період.

ПАТ «Сумигаз» позов не визнало та пояснило суду, що з метою виконання норм Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» працівниками підприємства організовано встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу на будинок АДРЕСА_1. Фактично встановити загальнобудинковий вузол обліку природного газу не виявилось можливим у зв'язку з відмовою мешканців вищевказаного будинку в доступі до ввідного газопроводу, про що складено акти. Позивачі допустили порушення норм чинного законодавства, внаслідок чого правомірно вирішено застосувати та нарахувати їм оплату за природний газ із листопада 2016 року в обсягах, установлених в Додатку № 10 до Кодексу газорозподільних систем.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18 квітня 2017 року позов Виконавчого комітету Сумської міської ради в особі відділу торгівлі, побуту та захисту прав споживачів Сумської міської ради в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 задоволено частково. Визнано недійсним рішення ПАТ «Сумигаз» від 17 листопада 2016 року в частині визначення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з 01 листопада 2016 року режиму споживання, за яким фактичний об'єм спожитого природного газу визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням згідно з Додатком № 10 до Кодексу газорозподільних систем.Зобов'язано ПАТ «Сумигаз», ТОВ «Сумигаз Збут» здійснити перерахунок об'ємів природного газу споживачам: ОСОБА_3 (АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (АДРЕСА_2), ОСОБА_5 (АДРЕСА_3), ОСОБА_6 (АДРЕСА_4), ОСОБА_7 (АДРЕСА_5) за листопад - грудень 2016 року, січень -березень 2017 року за нормою споживання 4,4 м. куб на місяць на одну особу. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із відсутності достатніх та належних доказів того, що саме ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 чинили перешкоди представникам ПАТ «Сумигаз» у доступі до будинку для встановлення приладу обліку спожитого газу (лічильника). При цьому акти про порушення складені не щодо окремого конкретно визначеного споживача, а щодо об'єкта: житлового будинку АДРЕСА_1, тобто акт не містить відомостей про вчинення порушення конкретною особою, а відповідно і прийняття відповідачем рішення про відповідальність конкретної особи на підставі цього акта є неправомірним.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 21 червня 2017 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 квітня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що належними та допустимими доказами у справі підтверджено факт відмови мешканців будинку АДРЕСА_1 від встановлення загальнобудинкового лічильника, що стало наслідком збільшення фактичного об'єму спожитого природного газу позивачам за граничними об'ємами споживання природного газу населенням.

У липні 2017 року представник Виконавчого комітету Сумської міської ради в особі відділу торгівлі, побуту та захисту прав споживачів Сумської міської ради в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_8 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Сумської області від 21 червня 2017 року, в якій просив скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права. Зокрема, вказує на те, що посилання суду на колективні заяви мешканців будинку АДРЕСА_1 не мають правового обґрунтування, адже позивачі у відповідних заявах наполягали, знову ж таки, на встановленні індивідуальних лічильників газу. Акти, складені відповідачем, не відповідають вимогам Кодексу ГРМ. Суд апеляційної інстанції не врахував, що встановлення споживачам режиму споживання природного газу за граничними обсягами за своєю сутністю є незаконною, позасудовою, майновою, тобто цивільною, відповідальністю. Визначення поняття режиму постачання природного газу за граничними обсягами та застосування його до споживача не передбачена законами України та постановами уряду. Особливості організації обліку газу в багатоквартирних будинках та гуртожитках врегульовано в главі 5 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, пунктами 1 та 2 якої взагалі не передбачається застосування до споживача багатоквартирних будинків граничних обсягів споживання газу. До того ж, суб'єктом надання згоди на встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу в багатоквартирних будинках та гуртожитках виступає балансоутримувач або управитель будинку, але аж ніяк не споживач.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

У серпні 2017 року ПАТ «Сумигаз» подало до суду письмові заперечення на касаційну скаргу, згідно з якими постачання природного газу мешканцям (споживачам) на території м. Суми з 01 липня 2015 року суб'єкт господарювання ПАТ «Сумигаз» не здійснює. Комерційний вузол обліку природного газу за адресою: АДРЕСА_1, заплановано у суворій відповідності до норм чинного законодавства. Факт відмови позивачів від встановлення за рахунок і за ініціативою оператора ГРМ загальнобудинкового вузла обліку природного газу чітко зафіксовано документами, усними та письмовими доказами, іншими матеріалами, поясненнями актами про порушення.

ТОВ «Сумигаз Збут» також подало до суду свої заперечення на касаційну скаргу, згідно з якими відповідно до Кодексу газорозподільних систем визначений оператором ГРМ обсяг споживання природного газу по об'єкту споживача за відповідний календарний місяць є підставою для взаєморозрахунків між споживачем та його постачальником. Тобто, ТОВ «Сумигаз Збут» на підставі даних оператора ГРМ про об'єм газу проводить нарахування споживачу за надану послугу з газопостачання. Апеляційним судом правомірно встановлено, що всі питання щодо обсягу спожитого газу споживачами відносяться до компетенції оператора ГРМ - ПАТ «Сумигаз».

Ухвалою від 13 грудня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов'язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 26 червня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 214/2435/17 за позовом ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_9, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56 до ПАТ «Криворіжгаз» про визнання незаконним акта, визнання незаконним та скасування рішення комісії, покладення зобов'язання виконати певні дії.

Так, зі змісту оскаржуваного судового рішення у справі, яку передано на ВеликуПалату, вбачається, що на звернення мешканців будинку АДРЕСА_6 від 03 квітня 2017 року, ПАТ «Криворіжгаз» 24 квітня 2017 року надав відповідь, в якій зазначив, що ПАТ «Криворіжгаз» не передбачено фінансування робіт з встановлення індивідуальних лічильників газу у кожній квартирі будинку АДРЕСА_6 та було запропоновано врегулювати з ПАТ «Криворіжгаз» відносини щодо встановлення вузла обліку природного газу, зняття показань будинкового (загальнобудинкового) вузла обліку та лічильників газу, встановлених у квартирах споживачів шляхом укладення відповідного договору.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, серед іншого, суд апеляційної інстанції виходив з того, що обов'язок забезпечення постачальником послуг саме індивідуальними лічильниками газу не передбачений ні Кодексом газорозподільних систем, ні умовами Типового договору розподілу природного газу, укладеного з позивачами, ні Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Враховуючи зазначене, вбачається, що оскаржувані судові рішення у цій справі та оскаржуване рішення, яке передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, постановлені у подібних правовідносинах.

За змістом пункту десятого частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 408/8040/12-ц.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 591/393/17 за позовом Виконавчого комітету Сумської міської ради в особі відділу торгівлі, побуту та захисту прав споживачів Сумської міської ради в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 доПублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут», третя особа - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання права на споживання природного газу за чинними нормами та зобов'язання здійснити перерахунок спожитого природного газу, за касаційною скаргою представника Виконавчого комітету Сумської міської ради в особі відділу торгівлі, побуту та захисту прав споживачів Сумської міської ради в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення Апеляційного суду Сумської області від 21 червня 2017 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 214/2435/17.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І.Усик