Справа № 357/4705/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дубановська І. Д. ,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква позовну заяву ОСОБА_1, що подана його законним представником ОСОБА_2 до Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, третя особа: Білоцерківська районна державна нотаріальна контора про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2018 року до суду надійшов позов, в якому ОСОБА_3 просив: визнати за ОСОБА_1 право в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 на земельну частку (пай) площею 1,92 в умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, яка належала померлій ОСОБА_4 згідно сертифіката серії НОМЕР_1 зареєстрованого 27.12.1996 року за № 960.

В обгрунтування позову зазначав, що він є онуком спадкодавця та спадкоємцем за заповітом після баби - ОСОБА_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Спадщину він прийняв в установлений законом строк. До складу спадщини увійшла земельна ділянка розташована в межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району розміром 1,92 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки (паю) в натурі (на місцевості). Оформити спадщину в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку.

08.05.2018 року позовна заява залишена без руху.

17.05.2018 року позивач усунув недоліки визначені судом.

18.05.2018 року відкрите провадження у справі.

17.07.2018 року закрите підготовче проваждення, справу призначено до розгляду.

20.07.2018 року учасники справи в судове засідання не з'явились, звернулись до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності, третя особа про розгляд справи повідомлялась належним чином, в зв'язку із чим суд розглядав справу за їх відсутності.

В ході розгляду справи суд дослідив матеріали справи та встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4, про що 11 січня 2013 року складено відповідний актовий запис № 2 та свідчить копія повторного свідоцтва про смерть, виданого Виконавчим комітетом Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

ОСОБА_1 є онуком спадкодавця та спадкоємцем за заповітом після баби - ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

У провадженні Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області знаходиться спадкова справа щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4, що стверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 20.06.2013 року № 34332461. ОСОБА_1 спадщину прийняв в установлений законом строк. Заповіт внесений до Спадкового реєстру, тому є чинним.

До складу спадкового майна входить: право на земельну частку (пай), яка перебувалатв колективній власності КСА «Білоцерківська» розміром 1,92 умовних кадастрових гектара, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташована на території Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

На ім'я спадкодавця було оформлено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, яка розташована в межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району, розміром 1.92 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), сертифікат зареєстровано 27.12.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 960, що слідує з копії цього сертифіката.

В оформлені спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну частку (пай) ОСОБА_1 нотаріусом відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказану земельну частку (пай).

В зв'язку із тим, що позивач не може оформити спадщину на земельну частку (пай) в нотаріальному порядку, він звернувся до суду із позовом.

Надаючи оцінку наявності законних підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок власникам земельних часток /паїв/» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право наземельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

А відповідно до п.5 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Відповідно до ст.2 вказаного вище Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

В п.17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

В п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»також вказується на те, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку /пай/ основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку /пай/.

Відповідно до довідки Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі від 16.01.2017 року, в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ по КСА «Білоцерківська» рахується сертифікат серії НОМЕР_1 за померлою ОСОБА_4, зареєстрований за № 960, розмір земельної частки /паю/ становить 1,92 умовних кадастрових гектарів.

Аналогічна довідка надана Шкарівською сільською радою Білоцерківського району.

Щодо спадкування майнового паю, то Указом Президента України від 29.01.2001 року № 62/2001 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» було передбачено виконання наступних робіт, а саме: уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, з урахуванням майна, що призначалося, але не використано для погашення заборгованості зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів і державних цільових фондів у зв'язку зі списанням цієї заборгованості відповідно до законодавства; визначення розмірів паїв колишніх членів колективних сільськогосподарських підприємств, що не були ними одержані в натурі, грішми або цінними паперами при припиненні членства, а також встановлення осіб, які є їх власниками; запровадження документального посвідчення права власності на паї шляхом видачі свідоцтв про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнові сертифікати).

Спірні правовідносини врегульовані також Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 року, згідно ст.9 якого до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Члену підприємства щорічно нараховується частина прибутку залежно від частки у пайовому фонді, яку за його бажанням може бути виплачено або зараховано у збільшення частки в пайовому фонді. Ці відносини регулюються статутом підприємства.

Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства.

У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. Спори, що виникають при здійсненні цього права, розглядаються судом.

Постановою КМ України від 28.02.2001 року за № 177 /зі змінами/ « Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» затверджено Порядок визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення.

Згідно з п.п.4,7 цього Порядку, до списку осіб, які мають право на майновий пай, включаються всі члени підприємства, а також, особи, за якими відповідно до законодавства зберігається право на майновий пай.

А право кожного члена підприємства на пайовий фонд майна залежить від його трудового внеску, який визначається з урахуванням розміру всіх форм оплати праці за період членства у цьому підприємстві.

Відповідно до п.13 Порядку майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво.

Згідно з п.14 Порядку свідоцтво видається сільською, селищною або міською радою згідно із списком осіб, які мають право на майновий пай підприємства.

Для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Факт оформлення свідоцтва засвідчується гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради. Оформлені свідоцтва реєструються у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Як встановлено судом і вказано вище, право спадкодавця ОСОБА_4 на майновий пай було підтверджено відповідним сертифікатом № 006282.

За ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися , якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно з п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: в т.ч. рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Як вказано вище, позивачу нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку /пай/ та майновий пай після смерті її батька, якому за життя було оформлено сертифікат на право на земельну частку /пай/ та майновий сертифікат, але у спадкоємця ці правовстановлюючі документи відсутні, а тому суд вважає за можливе визнати за позивачем, як спадкоємцем першої черги за законом, право на 1/2 частину вказаного вище спадкового майна, оскільки іншого способу захисту прав позивача не існує.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Указана норма встановлює об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушені, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (частина друга статті 16 ЦК України).

Згідно з пунктом 1 частини другої цієї статті одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що рівною мірою означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язків.

Зазначене узгоджується з висновками щодо застосування норм права викладених в постанові Верховного Суду України від 07.12.2016 року у справі № 6-1111цс16.

За таких обставин, суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1223, 1261, 1267, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, Законом України «Про порядок виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок власникам земельних часток /паїв/», Указом Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», Указом Президента України від 29.01.2001 року № 62/2001 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 року, Порядком визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, який затверджено постановою КМ України від 28.02.2001 року за № 177 /зі змінами/ « Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», ст.ст. 10, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1, що подана його законним представником ОСОБА_2 до Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, третя особа: Білоцерківська районна державна нотаріальна контора про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 на земельну частку (пай) площею 1,92 в умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, яка належала померлій ОСОБА_4 згідно сертифіката серії НОМЕР_1 зареєстрованого 27.12.1996 року за № 960.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи повністю або частково до Апеляційного суду Київської області, у порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення складене та проголошене - 20.07.2018 року.

СуддяІ. Д. Дубановська