1Справа № 335/79/18 2/335/828/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Рибалко Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Мереуци М.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати, ОСОБА_5, яка залишила заповіт на користь позивача. Проте оформити спадщину у позасудовому порядку позивач не має можливості у зв'язку з відсутністю документального підтвердження факту родинних відносин між ним та матір`ю, відсутністю документального підтвердження факту його постійного проживання разом з матір`ю на день її смерті та відсутністю правовстановлюючих документів на частину спадкового майна (мати за життя не оформила спадщину, яка залишилась після смерті батька). Посилаючись на неможливість оформлення спадщини в позасудовому порядку просив вимоги задовольнити.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити з підстав викладених в ньому.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, проти позовних вимог не заперечували.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6. Факт смерті ОСОБА_6 підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 25.06.1999 року.

Заповіту ОСОБА_6 не залишив. Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_4 від 10.02.1998. Право на спадкування, як спадкоємець за законом першої черги, після смерті ОСОБА_6 отримала дружина померлого, ОСОБА_5. Спадщину ОСОБА_5 прийняла в порядку 1268 ЦК України, але не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5. Факт смерті ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 23.01.2017 року. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_4 від 10.02.1998 року та 1/3 частини цієї ж квартири, яку ОСОБА_5 успадкувала, як спадкоємиця за законом першої черги після смерті чоловіка, ОСОБА_6, але свідоцтво про право на спадщину не отримала.

ОСОБА_5 залишила заповіт на користь ОСОБА_1, який спадщину прийняв в порядку ст. 1268 ЦК України, на день смерті матері постійно проживав з нею, здійснював догляд за нею (з 2008 року ОСОБА_5 отримала інвалідність 1 групи, що підтверджується посвідченням НОМЕР_5 від 10.12.2008 року, потребувала постійного догляду та допомоги, про що свідчить довідка до акту огляду МСЕК серії АД №116194 від 27.11.2008 року).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7., ОСОБА_8, підтвердили, що вони особисто знали ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а також те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є її рідним сином, на час смерті ОСОБА_5 останній проживав разом з нею та піклувався про неї.

Судом також встановлено, що позивач не має можливості в позасудовому порядку оформити спадщину, що залишилась після смерті матері у зв'язку з відсутністю документального підтвердження факту родинних відносин між ним та матір`ю, відсутністю документального підтвердження факту його постійного проживання разом з матір`ю на день її смерті та відсутністю правовстановлюючих документів на частину спадкового майна. Вказані обставини підтверджуються постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу, Філіпової Л.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.11.2017 року.

Факт родинних відносин між позивачем та ОСОБА_5, а також факт постійного проживання позивача з матір'ю на день смерті останньої підтверджується зібраними у справі доказами, в тому числі, поясненнями свідків: ОСОБА_7, ОСОБА_8, свідоцтвом про народження позивача, свідоцтвом про шлюб НОМЕР_6 від 28.06.1943року, посвідченням НОМЕР_5 від 10.12.2008 року, довідкою до акта огляду МСЕК, свідоцтвом про смерть ОСОБА_5, заповітом від 31.05.2005 року.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1220 та ч.1 ст.1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року та п. 23 Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до п. 9 Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна».

Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз'яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але відсутній оригінал правовстановлюючого документу або в силу об'єктивних причин спадкодавець не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ.

Суд приходить до висновку, що відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на майно, що увійшло до складу спадщини не може обмежувати спадкових прав позивача і не є перешкодою для задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги, наявність у позивача права на спадкування після смерті матері, ОСОБА_5, прийняття позивачем спадщини в порядку ст. 1268 ЦК України, належність майна, щодо якого заявлені позовні вимоги, спадкодавцю на день її смерті, наявність мотивованої відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, визнання позову відповідачем та відсутністю заперечень з боку третьої особи, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки вимоги позивача є законними і обґрунтованими, не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб, обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону та спрямований на захист спадкових прав позивача.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264 ЦПК України, суд, -, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є її рідним сином.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 з ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 станом на 21.01.2017 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2, матері, ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2, матері, ОСОБА_5, яка прийняла але не оформила спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловіка, ОСОБА_6, за яким на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_4 виданого виконавчим комітетом Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 10 лютого 1998 року зареєстровано право власності на 1/3 частину вищевказаної квартири.

Повний текс рішення складено 20.07.2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Н.І.Рибалко