Ухвала

09 липня 2018 року

місто Київ

справа № 524/4159/17

провадження № 61-38287ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 21 травня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13 червня 2018 року із застосуванням засобів поштового зв'язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на зазначені судові рішення.

І. Заявник просить звільнити її від сплати судового збору за подання касаційної скарги, посилаючись на статтю 22 Закону України «Про захист прав споживачів», зазначаючи, що заявником оскаржується дійсність іпотечного договору, який укладений на забезпечення зобов'язань за споживчим кредитом та, відповідно, задовольняв споживчі потреби споживача.

Дослідивши касаційну скаргу та додані до неї документи Верховний Суд зробив висновок про необґрунтованість такого клопотання.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Із аналізу касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень Верховний Суд зробив висновок, що ОСОБА_1 не є споживачем у спірних правовідносинах, оскільки звернулася до суду з позовом про оскарження договору іпотеки як заінтересована особа, а не сторона правочину, договір споживчого кредиту заявник також не укладала.

Зважаючи на наведене, правила статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» на ОСОБА_1 не поширюються.

ІІ. Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки заявником всупереч вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору за подання касаційної скарги.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір». З 15 грудня 2017 року набрали чинності зміни до зазначеного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції станом на час подання касаційної скарги) за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Ставка судового збору, яка підлягала сплаті під час подання позову у цій справі становила 640, 00 грн (підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції, чинній на момент подання позову), а тому належний до сплати судовий збір становить 1 280, 00 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/ Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 382, 393 ЦПК України в редакції Закону України

від № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 21 травня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки, залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк до 09 серпня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний