Провадження № 2/712/153/18
Справа № 712/2790/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2018 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ТІТОВА О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВАН-1» до ОСОБА_1, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним договору суборенди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору суборенди, посилаючись на те, що у власності та на балансі ТОВ «Сван-1» перебуває майновий комплекс, розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Паризької Комуни (Криваліївська) 65-А. Дане приміщення перебуває в заставі ПАТ «Сбербанк» на підставі іпотечного договору від 13 лютого 2008 року. Ухвалою господарського суду Черкаської області від 25 жовтня 2011 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Сван-1», введено процедуру розпорядження майном боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, накладено арешт на все майно боржника. Постановою господарського суду Черкаської області від 01 листопада 2017 року ТОВ «Сван-1» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців. Ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3

13 листопада 2013 року державним виконавцем Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та 05 грудня 2013 року складено акти опису та арешту майна, відповідно до яких описано та арештовано наступне майно: комплекс нежитлових будівель, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Паризької Комуни 65-А. Вказане майно передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 представнику ПП «Нива-В.Ш.».

В.о. керівника ТОВ «Сван-1» та створеною ним комісією при проведенні перевірки тсану нерухомого майна товариства в процесі виконання повноважень було встановлено, що у приміщенні ТОВ «Сван-1» знаходяться невідомі юридичні та фізичні особи, у доступі до приміщення булло відмовлено службою охорони даного обєкту. У звязку з цим подана заява про вчинення кримінального правопорушення незаконне заволодіння майном ТОВ «Сван-1» та протиправне використання обєкту нерухомості, яка направлена на адресу Слідчого Управління ГУНП в Черкаській області. Відомості про кримінальне правопорушення внесені за № 0000218.

Під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження представнику ТОВ «Сван-1» стало відомо про існування Договору суборенди офісних приміщень № 01/03/15 СОН від 01 березня 2015 року, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Суборендар).

Відповідно до п.1.1 Договору суборенди, орендар передає, а суборендар приймає в платне строкове користування наступне майно: офісні приміщення, площею 33,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Паризької Комуни 65А, кімната 302.

Проте, ТОВ «Сван-1» не укладало з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 будь-яких договорів оренди, оскільки ТОВ «Сван-1», тому вказаний договір оренди є нікчемним з моменту його підписання в силу приписів ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку».

ОСОБА_5 використав нікчемний правочин як підставу для передачі нежитлових приміщень в суборенду без достатньої на те правової підстави, у звязку з чим просять визнати Договір суборенди офісних приміщень № 01/03/15 СОН від 01 березня 2015 року, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Суборендар), недійсним на підставі ч. 1, ч. 2 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Відповідно до інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань діяльність відповідача ОСОБА_1 як субєкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця припинено 14 квітня 2017 року.

Під час розгляду справи, до суду надійшла копія ОСОБА_6 про смерть ОСОБА_1. З даного ОСОБА_6 І-СР від 03 березня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 26 лютого 2018 року помер.

Таким чином, єдиним відповідачем по справі залишилася фізична особа-підприємець ОСОБА_2.

У звязку з цим виникла необхідність у закритті провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як даний спір має ознаки господарського спору.

В судовому засіданні представник позивача проти закриття провадження по справі не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявилася, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (закріплених законом матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника) визначений у статті 16 ЦК України, зокрема такими способами захисту права можуть бути: визнання права, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір щодо визнання недійсним договору суборенди, який був укладений між двома субєктами господарювання.

На момент звернення позивача до суду відповідач ОСОБА_1 статусу фізичної особи-підприємця не мав.

Однак, під час розгляду справи, до суду надійшла копія ОСОБА_6 про смерть ОСОБА_1. З даного ОСОБА_6 І-СР від 03 березня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 26 лютого 2018 року помер.

Таким чином, єдиним відповідачем по справі є фізична особа-підприємець ОСОБА_2. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 23 червня 2014 року зареєстрована діяльність ОСОБА_2 як фізична особа-підприємець (вид діяльності Агентство нерухомості).

Згідно статті 2 Господарського кодексу України учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Статтею 3 Господарського кодексу України визначено, зокрема, що сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини. Господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб'єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності. Під організаційно-господарськими відносинами у цьому Кодексі розуміються відносини, що складаються між суб'єктами господарювання та суб'єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю.

Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справу п.14 Постанови Пленуму «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» розяснив, що спір фізичної особи, яка має статус суб'єкта підприємницької діяльності, у цивільно-правових, житлових чи інших правовідносинах, що немає ознак господарського та не пов'язаний з господарською діяльністю, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Наприклад, вирішуючи належність спору про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним до цивільної чи господарської юрисдикції, у разі виникнення такого спору між господарським товариством і фізичною особою, яка є приватним підприємцем, суду належить з урахуванням змісту договору та інших правовстановлюючих документів з'ясувати, з використанням якого правового статусу при укладенні такого договору діяла фізична особа: як фізична особа чи як фізична особа - підприємець, а також врахувати, які саме правовідносини між сторонами виникли.

Аналізуючи зміст зазначених норм законодавства та розяснень ВССУ, суд вважає, що спір виник між господарюючими субєктами з-приводу недійсності договору суборенди.

Отже, даний спір є господарсько-правовим і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 255 ч.1 п.1, 256, 258-260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВАН-1» до ОСОБА_1, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним договору суборенди - закрити.

Повернути ТОВ «СВАН-1» витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762 грн. згідно платіжного доручення № 17 від 12 березня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом пятнадцятиднів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ :

Повний текст судового рішення складено 25 липня 2018 року.