Провадження № 2/752/1265/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.07.2018 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Чечельницького В.С.

Кравченко В.А.

Савченко Д.Г.

за участю позивача - ОСОБА_3

за участю представника позивача - ОСОБА_4

за участю представника відповідача - Молдавської О.В.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості із заробітної плати, суд -

Встановив

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, змінивши предмет позову в ході судового розгляду в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 1 046 661,55 з яких заборгованість із заробітної плати 725 859,25 грн. ті інфляційні втрати 290 802,30 грн. і судові витрати.

В обґрунтування представник вказував, що ОСОБА_3, згідно наказу № 604-п від 20 жовтня 2010 року, був прийнятий на посаду радника управління персоналу ПАТ «Укрсоцбанк» на стажуванні.

20 жовтня 2010 року між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено трудовий договір № 45.

Згідно п. 3.1. вказаного договору сторони погодили, що за виконання обов'язків передбачених цим Договором, працівникові виплачується грошова винагорода у розмірі 4 730,00 (Чотири тисячі сімсот тридцять) ЄВРО, що включає в себе суму всіх податків та зборів, передбачених чинним законодавством України. Виплаті працівникові підлягає гривневий еквівалент вищезазначеної суми коштів відповідно до курсу гривні до ЄВРО, встановленого для продажу ЄВРО в Центральному відділенні Київської міської філії ПАТ «Укрсоцбанк» на 9:00 годину першого робочого дня поточного місяця. Виплата здійснюється 2 рази на місяць шляхом зарахування коштів на картковий рахунок.

Представник вказує, що до липня 2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» в повному обсязі виконувало прийняті на себе обов'язки за трудовим договором № 45 від 20 жовтня 2010 року.

Починаючи з серпня 2014 року і до дати звільнення позивача за власним бажанням, яке відбулось 14 січня 2016 року, розрахунок суми грошової винагороди яка йому виплачувалась здійснювався відповідачем не в порядку передбаченому п.3.1. трудового договору № 45 від 20 жовтня 2010 року.

Представник вказує, що жодних претензій до якості виконуваної позивачем роботи відповідач не пред'являв, про які зміни істотних умов праці ніхто ніколи не попереджав та жодних договорів про внесення змін до трудового договору № 45 від 20 жовтня 2010 року позивач не укладав.

За таких обставин представник позивача вказує, що у зв'язку зі сплатою заробітної плати не у повному обсязі з відповідача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі та інфляційні втрати.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали у повному обсязі та просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вказувала, що трудовий контракт на підставі якого позивач просить стягнути заборгованість припинив свою дію після переведення позивача на іншу посаду, а тому в задоволенні позову просила відмовити.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, згідно наказу № 604-п від 20 жовтня 2010 року, був прийнятий на посаду радника управління персоналу ПАТ «Укрсоцбанк» на стажуванні.

Згідно п. 3.1. вказаного договору сторони погодили, що за виконання обов'язків передбачених цим Договором, працівникові виплачується грошова винагорода у розмірі 4 730,00 (Чотири тисячі сімсот тридцять) ЄВРО, що включає в себе суму всіх податків та зборів, передбачених чинним законодавством України. Виплаті працівникові підлягає гривневий еквівалент вищезазначеної суми коштів відповідно до курсу гривні до ЄВРО, встановленого для продажу ЄВРО в Центральному відділенні Київської міської філії ПАТ «Укрсоцбанк» на 9:00 годину першого робочого дня поточного місяця. Виплата здійснюється 2 рази на місяць шляхом зарахування коштів на картковий рахунок.

06.05.2011 року ОСОБА_3 на підставі його заяви, відповідно до наказу № 352-П було переведено на посаду головного економіста відділу консультаційних послуг щодо корпоративного фінансування та консультаційних послуг Центру корпоративного бізнесу, з посадовим окладом згідно зі штатним розписом 1040 грн. на місяць.

В подальшому, 02.12.2013 року на підставі заяви ОСОБА_3 його було переведено на посаду головного економіста відділу консультаційних послуг щодо корпоративного фінансування департаменту корпоративного фінансування та консультаційних послуг центру корпоративного бізнесу та інвестиційного банкінгу, з посадовим окладом зі штатним розписом 1600 грн.

Відповідно до наказу відповідача від 01 серпня 2014 року ОСОБА_3 встановлено надбавку до посадового окладу у розмірі 56 920 грн. 76 коп.

14 січня 2016 року ОСОБА_3 звільнено з посади головного економіста відділу консультаційних послуг щодо корпоративного фінансування департаменту корпоративного фінансування та консультаційних послуг центру корпоративного бізнесу та інвестиційного банкінгу за власним бажанням відповідно до заяви останнього від 06.01.2016 року.

Частиною 1 ст. 32 КЗпП України визначено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є: 1) угода сторін; 2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; 3) призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу; 4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45);5) переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду; 6) відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці; 7) набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи; 7-1) укладення трудового договору (контракту), всупереч вимогам Закону України «Про запобігання корупції», встановленим для осіб, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом року з дня її припинення; 7-2) з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади»; 8) підстави, передбачені контрактом; 9) підстави, передбачені іншими законами.

З аналізу ст. 31 КЗпП України, згідно з якою власник не має права вимагати від працівника виконання роботи, не і обумовленої трудовим договором, а також ч. 2 ст. 32 КЗпП України, що переміщення не повинне торкатися зміни спеціальності, кваліфікації чи посади, дає підстави зробити висновок, що під переведення можна розуміти будь-яку вимогу виконувати роботу, не обумовлену при укладенні трудового договору.

Пунктом 5.2.3 трудового договору укладеного між сторонами визначено, що Цей договір припиняється з інших підстав, передбачених законодавством.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вказаний договір припинив діяти у зв'язку із переведенням позивача відповідно до наказу № 352-П від 06.05.2011 року на посаду головного економіста відділу консультаційних послуг щодо корпоративного фінансування та консультаційних послуг Центру корпоративного бізнесу, з посадовим окладом згідно зі штатним розписом 1040 грн. на місяць.

Вказане переведення відбулось за ініціативи позивача та у подальшому останні працював тривалий час в ПАТ «Укрсоцбанк», про що свідчить його фактична згода з усіма істотними умовами усного трудового договору на підставі якого його переведено на іншу посаду.

Враховуючи викладене, підстави для нарахування заробітної плати за трудовим контрактом № 35 від 20 жовтня 2010 року відсутні, оскільки він припинив свою дію 06 травня 2011 року, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76-81, 83, 141, 258, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

Вирішив

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості із заробітної плати - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва. До утворення апеляційних судів в апеляційних округах апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до вимог, встановлених ст. 353-356 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя