У х в а л а

30 липня 2018 року

м. Київ

справа № 752/5615/15-ц

провадження № 61- 1318з18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув заяву ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, про повернення судового збору, сплаченого за подання заяви про перегляд Верховним Судом України рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 липня 2016 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 січня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про визнання недійсним рішення та державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання права користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду України від 11 липня 2017 року відмовлено у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про визнання недійсним рішення та державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання права користування земельною ділянкою за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 21 липня 2016 року, рішення Апеляційного суду м.Києва від 12 січня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2017 року.

У червні 20178 року ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, звернулась до Верховного Суду України з заявою про повернення судового збору, сплаченого за подання заяви про перегляд Верховним Судом України рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 липня 2016 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 січня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2017 року.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 3 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 18 червня 2018 року заяву ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, про повернення судового збору, сплаченого за подання заяви про перегляд Верховним Судом України рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 липня 2016 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 січня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2017 року у справі №752/5615/15-ц передано судді-доповідачеві - Лесько А. О.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Зокрема, статтею 7 цього Закону встановлено вичерпний перелік підстав для повернення сплаченої суми судового збору, який не передбачає повернення судового збору у разі відмови у допуску справи до провадження Верховного Суду України.

Аналіз наведеної норми Закону свідчить, що сплачений судовий збір повертається лише у разі, коли справа не розглядалася судом по суті та юридична оцінка обставин справи і доводів сторін не здійснювалася.

Оскільки відмова у допуску справи до провадження є процесуальним наслідком здійснення Верховним Судом України оцінки доводів заявника на предмет допущення судом касаційної інстанції неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, то такий розгляд є розглядом заяви по суті і судовий збір за наслідками такої відмови поверненню не підлягає.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення заяви ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, про повернення судового збору немає.

Керуючись статтею 7 Закону України «Про судовий збір», частиною другою статті 133 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, про повернення судового збору, сплаченого за подання заяви про перегляд Верховним Судом України рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 липня 2016 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 січня 2017 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько