Ухвала

25 липня 2018 року

м. Київ

справа № 348/1828/14-ц

провадження № 61-40704зп18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року, рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2016 року та рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, укладеному між сторонами.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2015 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» залучено до участі у справі як правонаступника ПАТ «УкрСиббанк».

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» заборгованість за кредитним договором у сумі 171 773,14 грн.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року, рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 155 074,05 грн, з яких 92 522,52грн - заборгованість за кредитом, 62 551,53 грн - заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. У іншій частині позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 13 липня 2018 року подав до Верховного Суду України заяву про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року, рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2016 року та рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2015 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У прийнятті заяви про перегляд вказаних судових рішень слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із положеннями пункту 1 частини другої статті 36 та пункту 1 частини першої статті 44 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції, а у випадках, визначених процесуальним законом, - як суд першої або апеляційної інстанції, в порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» набрав чинності 15 грудня 2017 року.

Зазначеним Законом України ЦПК України викладено в новій редакції.

Отже, після 15 грудня 2017 року Верховний Суд, як суд касаційної інстанції у цивільних справах, має право у касаційному порядку переглядати судові рішення першої та апеляційної інстанцій, визначені у частині першій статті 389 ЦПК України, і не має повноважень на перегляд судових рішень, ухвалених Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, тобто за процедурою, яка була передбачена главою 3 розділу V ЦПК України 2004 року.

Оскільки заявником заяву про перегляд рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2015 року, рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року, подано 13 липня 2018 року, тобто після набрання чинності зазначеною редакцією ЦПК України, якою не передбачено перегляд зазначених вище судових рішень Верховним Судом, у прийнятті вказаної заяви слід відмовити.

Керуючись статтею 389, частиною четвертою статті 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У прийнятті заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року, рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2016 року та рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2015 року відмовити.

Додані до заяви матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь