Справа № 202/2632/18
Провадження № 2/202/1549/2018
16 липня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Зосименко С.Г.
при секретарі Герасименко В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
У травні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 39 у будинку № 19 по пр. Миру у м. Дніпро, посилаючись на те, що відповідач з січня 2017 року не проживає у спірній квартирі без поважних причин, оплату за послуги не здійснює, речей відповідача у будинку немає, місцезнаходження його не відоме. Просив визнати відповідача таким, що втратив право користуватися квартирою № 39 у будинку № 19 по пр. Миру у м. Дніпро.
Позивач у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Позивач подав до суду клопотання про допит свідків. Ухвалою суду від 16.07.2018 року клопотання позивача було задоволено.
Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.
Як встановлено у судовому засіданні, позивачу на підставі договору дарування від 30.07.2012 року (а. с. 9) належить на праві власності квартира АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а. с. 10). У спірній квартирі зареєстровані: позивач та відповідач. Відповідач не проживає у квартирі з січня 2017 року, та згідно довідки Індустріального ВП (а. с.11) перебуває у державному розшуку як безвісно відсутній. Речей відповідача у квартирі немає. Участі в утриманні житла відповідач не приймає. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду показав, що він є оперуповноваженим Індустріального ВП та йому відомо, що позивач звертався до поліції з приводу розшуку його діда ОСОБА_2. Оперативно-розшуковими заходами встановити місцезнаходження ОСОБА_4 не вдалося.
Позивач вимушений, як власник квартири, нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг за відповідача, який зареєстрований у квартирі, але там не проживає, та позбавлений можливості розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд.
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.
Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод кожній особі, окрім інших прав, гарантується право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інакше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщення, оскільки відповідач не проживає у будинку понад 1 роки без поважних причин.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача з відповідача судові витрати у розмірі 704,80 грн.
Керуючись ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. 47 Конституції України, ст. ст. 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 13, 19, 81, 82, 141, 263, 264, 265, 280, 282 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 39 в будинку № 19 по пр. Миру у м. Дніпрі.
Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2, судові витрати у розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.Г. Зосименко