Справа № 360/1171/17 Головуючий у І інстанції Унятицький Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/3027/18 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 33 25.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 липня 2018 року апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Гуля В.В., розглянув в приміщенні Апеляційного суду Київської області у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Клавдієво-Тарасівської селищної ради Бородянського району Київської області на рішення Бородянського районного суду Київської області від 04 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Клавдієво-Тарасівської селищної ради Бородянського району Київської області про відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

у червні 2017 року позивачка ОСОБА_5 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 квітня 2017 року, приблизно о 17 годині неподалік привокзальної площі по вулиці Центральна в смт. Клавдієво Бородянського району Київської області на автомобіль «Опель Омега» д.н.з. НОМЕР_1, належний їй на праві власності, впало дерево, внаслідок чого їй була спричинена матеріальна шкода на суму 112 300,20 грн.

Оскільки винною у падінні дерева вона вважає Клавдієво-Тарасівську селищну раду, то 25 травня 2017 року звернулася до голови селищної ради з заявою про відшкодування завданих їй збитків.

Однак, селищний голова відмовив їй у відшкодуванні шкоди, пославшись на форс-мажорні обставини. Вважаючи вказану відмову незаконною та такою, що порушує її права, просила стягнути з Клавдієво-Тарасівської селищної ради матеріальний збиток у розмірі 112 300,20 гривень, завданий їй внаслідок падіння аварійного дерева на автомобіль Опель Омега д.н.з. НОМЕР_1, 1 700,00 гривень за складання висновку про суму матеріального збитку, 5 000,00 гривень витрат на правову допомогу та витрати по сплаті судового збору.

Представники відповідача - Клавдієво-Тарасівської селищної ради Бородянського району Київської області ОСОБА_6, ОСОБА_7 в суді першої інстанції проти задоволення позову заперечували з тих підстав, що визначений позивачкою розмір шкоди значно завищений, оскільки при заміні деталей були взяті завищені ціни на запасні частини, а деякі деталі не було необхідності міняти, а можливо було відремонтувати. Позивачці було запропоновано відремонтувати транспортний засіб, однак вона відмовилась від цього.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 04 травня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з Клавдієво-Тарасівської селищної ради Бородянського району Київської області на користь ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди 82595,07 грн. та на відшкодування судових витрат 5825,95 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач Клавдієво-Тарасівська селищна рада звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Так, серед доводів апеляційної скарги голова Клавдієво-Тарасівської селищної ради ОСОБА_8 зазначає, що Клавдієво-Тарасівською селищною радою 05.05.2018 року був направлений письмовий запит до Державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо надання правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій розміщене приміщення відділення Державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» за адресою: АДРЕСА_1 і на якій саме росло дерево, що впало на автомобіль позивачки ОСОБА_5 «Опель Омега» 26 квітня 2017 року. Селищній раді була надана відповідь 23.05.2018р. за вихідним №63-2-276 про те, що земельна ділянка, на якій розміщене відділення поштового зв'язку по АДРЕСА_1 площею 0,1202 га (кадастровий номер НОМЕР_3) перебуває у приватній власності УДППЗ «Укрпотша», що підтверджується завіреними копіями витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та розпорядженням Бородянської РДА від 23.03.2015р. № 58 про передачу у постійне користування УДППЗ «Укрпошта» земельної ділянки. 31 травня 2018 року комісією у складі: заступника голови Клавдієво-Тарасівської селищної ради ОСОБА_9, депутата селищної ради ОСОБА_10, члена комісії з порядку процедури видалення дерев, кущів, газонів і квітників ОСОБА_11, було складено акт, який засвідчує, що дерево, яке впало 26.04.2017 року на автомобіль ОСОБА_5 «Опель Омега» росло на території, яка згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку перебуває у власності УДППЗ «Укрпошта».

Також, Клавдієво-Тарасівською селищною радою 08.05.2018 року був направлений запит до Українського гідрометеорологічного центру про погодні умови та швидкість поривів вітру 26.04.2017 року в смт. Клавдієво-Тарасове. УкрГМЦ було надано відповідь 25.05.2018 року за №01-20/666, що 26.04.2017 року в смт. Клавдієво-Тарасове швидкість вітру становила 15-24 м/с, що вважається небезпечним явищем.

Крім того, відповідачем у даній справі було заявлено клопотання про проведення авто товарознавчої експертизи. Відповідно до висновку судової авто товарознавчої експертизи №24919/17-54 від 27 лютого 2018 року, розмір матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу Опель Омега д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 становить 107595,07 грн., в той час як довідкова ціна аналогічного середньостатистичного уживаного неушкодженого автомобіля Опель Омега 1994 року випуску при середньостатистичному пробігу 482,8 тис. км складає 105573,00 (згідно примітки експерта).

Судом не було задоволено клопотання від 19.04.2018 року про проведення повторної авто товарознавчої експертизи, про яку просив відповідач, так як вартість автозапчастин та проведення ремонту було явно завищено. Позивач, не поставивши до відома відповідача у справі, відчужив вказаний автомобіль ОСОБА_12 за 25 000 грн.

Відповідач вважає, що позивачці ОСОБА_5 завдано шкоду не з вини відповідача - Клавдієво-Тарасівської селищної ради, а тому в задоволенні позову повинно бути відмовлено.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом спосіб. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачці заподіяно матеріальну шкоду внаслідок невиконання відповідачем повноважень в сфері благоустрою, а відповідачем не доведено належними та допустимими доказами наявність форс-мажорних обставин, завищену вартість ремонту транспортного засобу та відмову позивачки від ремонту транспортного засобу.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується.

Так, з матеріалів справи вбачається в липні 2016 року голову Клавдієво-Тарасівської селищної ради було повідомлено про необхідність видалення аварійних дерев в смт. Клавдієво, що підтверджується копією заяви депутата (а.с.41), в тому числі і щодо двох дерев біля приміщення пошти та автомагазину.

26 квітня 2017 року в результаті падіння дерева по вул. Центральна, неподалік привокзальної площі біля автомагазину в смт. Клавдієво Бородянського району Київської області автомобіль Опель Омега д.н.з. НОМЕР_2, який належить позивачці, отримав механічні пошкодження, що підтверджується копіями висновку ст. о/у СКП Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_13 (а.с.9), протоколом огляду місця події від 26 квітня 2017 року, поясненнями (а.с.11-14) та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.30).

24 травня 2017 року позивачка звернулася до Клавдієвського селищного голови з письмовою заявою про відшкодування шкоди, завданої їй в результаті падіння дерева на її автомобіль (а.с.42).

Листом №01-12-341 від 06 червня 2017 року селищний голова відмовив їй у відшкодуванні шкоди, мотивуючи тим, що вказана подія сталась через форс-мажорні обставини.

Перевіряючи доводи сторін, надаючи оцінку пред'явлених ними у суді першої інстанції доказів в обґрунтування своїх доводів (заперечень), колегія суддів, виходить з такого.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазначала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності вини в завданні шкоди, а позивач доказує наявність шкоди та її розмір.

Згідно з п.9 ст.10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення контролю за станом благоустрою та утриманням територій, інженерних споруд та об'єктів, підприємств, установ та організацій, їх озелененням, охороною зелених насаджень, водних об'єктів тощо.

Відповідно до пункту 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105, якими врегульовано питання утримання зелених насаджень (далі - Правила), до елементів благоустрою віднесено, зокрема, зелені насадження (у тому числі, снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об'єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Пунктом 5.5 вказаних Правил передбачено, що відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об'єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об'єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Відповідно до п.п.10 п.1 ст.42 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягуються особи, винні у неналежному утриманні обєктів благоустрою.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" встановлене право громадян звертатися до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров'ю внаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об'єктів благоустрою.

Відповідно до підпункту 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Тобто, організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень належить до відання саме виконавчого органу міської ради, а тому обов'язок відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди, внаслідок падіння дерева вірно покладено саме на відповідача.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги щодо перебування земельної ділянки, на якій в результаті падіння дерева завдано шкоди майну позивача, в користуванні ДП ПЗ «Укрпошта», колегія суддів не приймає їх до уваги, оскільки вказані обставини не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 131 ЦПК України (в редакції на час відкриття провадження у даній справі), сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Згідно з положеннями ст. 83 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення у даній справі), відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк, суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач - Клавдієво-Тарасівська селищна рада у суді першої інстанції доказів, які додані до апеляційної скарги, не подавала, про неможливість подання таких доказів у встановлений законом строк не заявляла та не просила суд про їх забезпечення.

Документи, які додані відповідачем до апеляційної скарги на обґрунтування її доводів отримані на запити Клавдієво-Тарасівської селищної ради, які були направлені вже після ухвалення рішення судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Оскільки про такі причини відповідач суд апеляційної інстанції не повідомив, докази, на які відповідач посилається в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути прийняті судом.

Апеляційний суд вважає також необґрунтованими посилання відповідача на наявність форс-мажорних обставин та завищений розмір матеріальної шкоди. Суд першої інстанції надав вірну оцінку запереченням відповідача в цій частині, зазначивши про не доведення таких обставин належними та допустимими доказами.

Інших доводів, які б свідчили про недодержання судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права при ухваленні судового рішення, апеляційна скарга не містить.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Клавдієво-Тарасівської селищної ради Бородянського району Київської області - залишити без задоволення.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 04 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Головуючий

Судді: