РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 року

місто Дніпро

єдиний унікальний номер судової справи 201/4828/18

номер провадження 2/201/1838/2018

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі судді Ходаківського М.П.,

секретаря судового засідання Максимової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

у судовому засіданні брали участь:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1М.) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2О.) про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 24 квітня 2004 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом № 140 був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу у сторін народилося двоє дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з відповідачем. Позивач вказує на те, що через різні погляди на сімейне життя у них з відповідачем почали виникати постійні сварки, що призвело до погіршення стосунків та втрати почуття любові між ними. Вони робили спроби налагодити стосунки та зберегти сімю, однак це їм не вдалося. З вересня 2016 року вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Тому позивач просить шлюб розірвати (а.с. 2-5).

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 травня 2018 року указана позовна заява передана судді Ходаківському М.П. (а.с. 1)

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с. 29).

До суду 14 травня 2018 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с. 30).

Ухвалою судді від 15 травня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (а.с. 31-32).

У підготовчому судовому засіданні 22 червня 2018 року відповідач звернулася із заявою про відвід судді Ходаківського М.П. (а.с. 56)

Ухвалою від 22 червня 2018 року було визнано необґрунтованим заявлений відповідачем ОСОБА_2 відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та провадження у цивільній справі № 201/4828/2018 (провадження № 2/201/1838/2018) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу зупинено для вирішення питання про відвід судді у порядку ст. 40 ЦПК України (а.с. 58-59).

У подальшому ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Федоріщева С.С. від 23 червня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Ходаківського М.П. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу було відмовлено (а.с. 64-65). У звязку із цим ухвалою судді від 25 червня 2018 року було поновлено провадження у вказаній цивільній справі та призначено проведення підготовчого засідання (а.с.68).

Ухвалою суду від 04 липня 2018 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 23 липня 2018 року.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, та просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти розірвання шлюбу. Також у матеріалах справи міститься відзив відповідача на позовну заяву, у якому ОСОБА_2 заперечувала проти заявлених позивачем доводів, що стали підставою для звернення позивача до суду із позовом про розірвання шлюбу. Зокрема, відповідач зазначила, що між сторонами існують розбіжності, які ґрунтуються на протилежних життєвих цінностях, а саме відсутності у позивача цінності інституту сімї, небажання позивача здійснювати виховання дітей у позитивному та дружньому середовищі, неприйняття позивачем участі у вихованні та повсякденному житті дітей, потреби позивача у веденні вільного способу життя, чим обумовлена необхідність його відокремленого від родини проживання, що унеможливлювало спільне проживання родини із батьком. Як указує у відзиві відповідач, виключною підставою непроживання позивача із сімєю є його бажання вести вільний від родини спосіб життя, а не заявлені ним «сварки», які є неприпустимими. Також відповідач указує, що єдиним адекватним способом вирішення питання розірвання шлюбу є реалізація права подружжя, закріпленого ст. 109 СК України, шляхом подання до суду спільної заяви про розірвання шлюбу, що буде відповідати інтересам дітей (а.с. 53-54).

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, позивач та відповідач з 24 квітня 2004 року перебувають у шлюбі, який було зареєстровано Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом № 140 (а.с. 12). Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13-14).

За доводами позивача спільне життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя, почуття любові між ними втрачено, сімейно-шлюбні стосунки згідно з доводами, наведеними позивачем, припинені. Заперечуючи проти розірвання шлюбу, відповідач фактично не погодилася із доводами позивача, наведеними в обґрунтування необхідності розірвання шлюбу, але підтвердила у відзиві наявність між ними розбіжностей, що полягають у різних поглядах на сімейне життя.

Як убачається із матеріалів справи, позивач та відповідач дійсно проживають окремо протягом тривалого часу, що не оспорюється кожним із них.

При цьому у ході розгляду справи сторонами заяви про надання їм строку на примирення не подавалися, а також не вживалися інші заходи для поновлення спільного сімейного життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 25 СК України визначено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Частиною 2 ст. 112 СК України унормовано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Аналізуючи правовідносини, що існують між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити про те, що позивачем висловлено чітке рішення про бажання розірвання шлюбу та неможливості подальшого спільного проживання у поданих до суду документах при пред'явленні позову та розгляді справи.

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що шлюб не може бути поновлено, а його подальше формальне існування суперечило б правам та інтересам сторін, в тому числі праву на вступ до іншого шлюбу.

На підставі викладеного суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 24 квітня 2004 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, за актовим записом № 140, розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 24 липня 2018 року.

Суддя М.П. Ходаківський