Ухвала

Іменем України

19 липня 2018 року

м. Київ

справа № 541/438/18

провадження № 61-38807ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СтупакО. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

стягувач - ОСОБА_4,

суб'єкти оскарження: начальник Миргородського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Корсунський Ю. О., старший державний виконавець Миргородського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Батієнко Я. І.,

заінтересована особа - ОСОБА_7,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Полтавської області від 18 травня 2018 року у складі колегії суддів: Прядкіна О. В., Абрамова П. С., Хіль Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою на дії та бездіяльність начальника Миргородського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (далі ВДВС ГТУЮ у Полтавській області) Корсунського Ю. О., старшого державного виконавця Миргородського відділу державної виконавчої служби ВДВС ГТУЮ у Полтавській області Батієнка Я. І., заінтересована особа - ОСОБА_7

Свою скаргу обґрунтовувала тим, що на підставі виконавчого листа № 2/1620/414/2012, виданого 01 червня 2012 року та рішення суду від 17 травня 2012 року, вона отримує аліменти які стягуються із ОСОБА_7 на її користь на утримання дитини, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 350,00 грн щомісячно з індексацією цієї суми відповідно до закону, починаючи з 26 березня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. На звернення адвоката в її інтересах про надання розрахунку заборгованості з урахуванням щомісячної індексації цієї суми, начальник Миргородського ВДВС ГТУЮ у Полтавській області відмовив у здійснені розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, оскільки механізм такої індексації не передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

З урахуванням викладеного просила визнати дії начальника Миргородського відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області Корсунського Ю. О. щодо відмови у здійсненні перерахунку заборгованості зі сплати аліментів неправомірними, зобов'язати старшого державного виконавця Миргородського відділу ВДВС ГТУЮ у Полтавській області Батієнка Я. І. здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 350,00 грн, щомісячно на утримання ОСОБА_8 з урахуванням щомісячної індексації суми та з 08 липня 2017 року в розмірі, що не є меншим за 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути на її користь понесені нею судові витрати в розмірі 2 314,40 грн.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 березня 2018 року скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Миргородського відділу ВДВС ГТУЮ у Полтавській області Батієнка Я. І., щодо обчислення заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 за виконавчим листом Миргородського міськрайонного суду від 01 червня 2012 року № 2/1620/414 у розмірі 350,00 грн щомісячно на утримання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зобов'язано старшого державного виконавця Миргородського відділу ВДВС ГТУЮ у Полтавській області Батієнка Я. І.здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів із урахуванням щомісячної індексації суми та з 08 липня 2017 року в мінімальному розмірі визначеному частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України (у редакції від 17 травня 2017 року). Вирішено питання судових витрат. У задоволенні іншої частини скарги відмовлено.

Задовольняючи скаргу частково, суд першої інстанції виходив із того, що у зв'язку із набуттям чинності нової редакції статті 182 СК України з 08 липня 2017 року мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому відмова старшого державного виконавця Миргородського відділу ВДВС ГТУЮ у Полтавській області Батієнка Я. І. здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів із указаної дати, є неправомірною.

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 18 травня 2018 року ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 березня 2018 року доповнено зобов'язанням старшого державного виконавця Миргородського відділу ВДВС ГТУЮ у Полтавській області Батієнка Я. І. здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 за виконавчим листом Миргородського міськрайонного суду від 01 червня 2012 року № 2/1620/414 у розмірі 350,00 грн щомісячно на утримання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, з урахуванням щомісячної індексації суми, з червня 2016 року. В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Змінюючи період за який необхідно здійснити перерахунок аліментів, суд апеляційної інстанції виходив із того, що індексація заборгованості відділом ДВС має здійснюватись із дня набрання чинності Закону України від 17 травня 2016 року № 1368 «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі».

У червні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Апеляційного суду Полтавської області від 18 травня 2018 року, у якій просить скасувати вказане судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим як зазначено у частині п'ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Судом встановлено, що 01 червня 2012 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області виданий виконавчий лист на виконання рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 травня 2012 року про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 на утримання дитини, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у розмірі 350,00 грн щомісячно з індексацією цієї суми відповідно до закону, починаючи з 26 березня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Звертаючись до суду із скаргою, ОСОБА_4 вказувала на те, що старший державний виконавець Миргородського відділу ВДВС ГТУЮ у Полтавській області БатієнкоЯ. І. не здійснює індексацію присуджених судом аліментів, що порушує права малолітньої дитини.

Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою, визначеною судом на утримання дитини до її повноліття.

Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Починаючи з 12 червня 2016 року до об'єктів індексації віднесено розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Це передбачає Закон України від 17 травня 2016 року № 1368-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі», Закон України від 12 червня 2016 року, № 1368-VIII «Про індексацію грошових доходів населення», «Порядок проведення індексації грошових доходів населення» від 24 листопада 2016 року, № 836-2016-п, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти.

Для аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, що були призначені до червня 2016 року, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з дня набрання чинності Законом України від 17 травня 2016 року № 1368-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі».

Відповідно до пункту 10-4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 для аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, що були призначені до червня 2016 року, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з дня набрання чинності Законом України від 17 травня 2016 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі».

Оскільки до 12 червня 2016 року спеціального закону про індексацію аліментів не було прийнято, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зміну дати, з якої необхідно проводити індексацію аліментів.

Твердження заявника про те, що суд апеляційної інстанції незаконно відмовив їй у відшкодуванні судових витрат на стадії апеляційного розгляду на підставі пункту другого частини другої статті 141 ЦПК України у зв'язку із частковим задоволенням апеляційної скарги Миргородського відділу ВДВС ГТУЮ у Полтавській області, є безпідставними, оскільки апеляційну скаргу задоволено.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою і шостою статті 394, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії та бездіяльність начальника Миргородського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Корсунського Ю. О. та старшого державного виконавця Миргородського відділу державної виконавчої служби ВДВС ГТУЮ у Полтавській області Батієнка Я. І., заінтересована особа - ОСОБА_7, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Полтавської області від 18 травня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак С. О. Погрібний Г. І. Усик