АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 639/984/17 Головуючий суддя І інстанції Ольховський Є. Б.
Провадження № 22-ц/790/2946/18 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори про недоговірні зобов`язання
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Піддубного Р.М.,

суддів: Овсяннікової А.І., Тичкової О.Ю.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 639/984/17-ц за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна», третя особа - Національна комісія України, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 березня 2018 року у складі судді Ольховського Є.Б.,-

встановив:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 11 листопада 2016 року він придбав стартовий пакет з номером НОМЕР_1 оператора мобільного зв'язку Приватного акціонерного товариства «МТС Україна», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» (ПрАТ«ВФ Україна»). 10 грудня 2016 року на його мобільний телефон надійшло смс-повідомлення про те, що ним порушено умови договору з підозрою шахрайських дій, у зв'язку з чим його номер було заблоковано.

Посилаючись на те, що у зв'язку з неправомірними діями відповідача він був позбавлений можливості привітати 01 та 07 січня 2017 року родичів та друзів зі святами, чим було завдано йому моральної школи, ОСОБА_1 просив стягнути з ПрАТ «ВФ Україна» на її відшкодування 8960 грн.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 27 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати та постановити нове рішення. В обґрунтування скарги зазначив, що відповідачем було порушено умови договору, такі дії не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що умовами укладеного між сторонами у справі договору та законодавством, що регулює спірні правовідносини, відшкодування моральної шкоди не передбачено, а тому відсутні підстави для задоволення заявленого позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Як убачається із матеріалів справи, цивільно-правовий спір виник з приводу порушення, на думку позивача, ПрАТ «ВФ України» умов договору щодо надання телекомунікаційних послуг.

Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 906 ЦК України).

Правову основу діяльності у сфері телекомунікацій, повноваження держави щодо управління та регулювання зазначеної діяльності, а також права, обов'язки та засади відповідальності фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у даній діяльності або користуються телекомунікаційними послугами, визначено Законом України «Про телекомунікації» від 18 листопада 2003 року № 1280-IV, яким відшкодування моральної шкоди не передбачено.

Правила статті 1167 ЦК України на спірні відносини не поширюється, оскільки регулює позадоговірні (деліктні) відносини.

Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Оскільки умовами укладеного між сторонами договору та цивільним законодавством, що регулює спірні правовідносини, відшкодування моральної шкоди не передбачено, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявленого ОСОБА_1 позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки зводяться до неврахування наданих позивачем доказів, яким судом першої інстанції надана належна оцінка.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.367, 369, 374, 375, 381 -384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 липня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.І. Овсяннікова

О.Ю. Тичкова