АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3330/18 Справа № 204/519/18 Головуючий у 1 й інстанції - Токар Н. В. Доповідач - Максюта Ж.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.,

за участю секретаря - Гречишникової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просила змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2012 року та стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Судові витрати просила покласти на відповідача /а.с.1-3/.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2018 року позовні вимоги задоволено.

Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначених рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2012 року.

Суд вирішив стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для відповідного віку до повноліття дитини, починаючи від дня набрання рішенням законної сили, на користь ОСОБА_3

Виконавчий лист, виданий за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2012 року по справі № 419-8732-12 відкликано після набрання рішенням законної сили, та повного погашення заборгованості ОСОБА_2 за вказаним виконавчим листом, якщо така є.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати, пов'язані з розглядом справи у сумі 4023 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. /а.с.52-56/.

З таким рішенням не погодився відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій посилався на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Позивачем не надано жодних доказів про зміну його майнового або сімейного стану після визначення рішенням суду розміру аліментів, а тому у суду не було жодних правових підстав для задоволення позову. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів /а.с.61-64/.

Відповідач направила відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що ОСОБА_2 не посилається у своїй скарзі на конкретні докази, яким суд надав неправильну оцінку, або на положення закону, які були неправильно застосовані, а тому вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити і залишити в силі рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалене із дотриманням вимог матеріального і процесуального права, та яке захищає права дитини, визначає рівний обов'язок обох батьків щодо утримання дитини відповідно до ст. 141 СК України /а.с.74-75/.

Згідно ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату,час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У судове засідання сторони не з'явились, будучи належним чином повідомленими /а.с.72, 73/, а тому апеляційний суду вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим апеляційна скарга підлягає розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області.

Судом першої інстанції встановлено, що з 05 березня 1994 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с. 4, 7, 8, 9, 10/.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2011 року, яке набрало законної сили 29 березня 2011 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано /а.с.11/.

За рішенням цього ж суду від 21 грудня 2012 року, яке набрало законної сили 03 січня 2013 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину окремо щомісяця, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дітей /а.с.12-14/.

Згідно довідки Чечелівського ВДВС міста Дніпра від 23 жовтня 2017 року відповідач станом на 01.10.2017 року має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 71423, 74 грн.. яка складається із загального боргу - 51059, 47 грн. та неустойки (пені) у розмірі 20364, 27 грн. /а.с.23/.

Збільшуючи розмір аліментів до 1/4 частини, суд першої інстанції виходив з того, що з 2012 року змінилися обставини, які були враховані при стягненні з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу на кожну дитину, а тому, з огляду на потреби та інтереси дитини, матеріальний стан позивача та відповідача, належність йому на праві власності нерухомого майна, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Однак з таким висновком погодитись не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи, такого висновку суд дійшов із неправильним застосуванням норм матеріального закону з огляду на наступне.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Цивільне судочинство, відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тобто, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, визначених СК України.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалюючи рішення від 21 грудня 2012 року рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, суд першої інстанції виходив з матеріального стану платника аліментів, а тому дійшов висновку про стягнення аліментів саме у такій частці від доходу (заробітку) відповідача.

Зокрема, фактично, вказаним рішенням суду від 21 грудня 2012 року було збільшено розмір аліментів з 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 частини доходу відповідача, що стягуються за наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2010 року з відповідача ОСОБА_2 на утримання його дітей.

Звертаючись з позовною заявою про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача за вищевказаним рішенням суду з 1/6 до ? частини заробітку (доходу) відповідача, позивач посилалась на те, що ОСОБА_2 має можливість надавати матеріальну допомогу, має у власності нерухоме майно, однак ухиляється від виконання покладеного на нього судом обов'язку, має заборгованість зі сплати аліментів /а.с.1-3/.

Між тим, зазначені ОСОБА_3 обставини не є підставою, в розумінні ч.1 ст.192 СК України, для збільшення розміру аліментів, що стягуються за рішенням суду від 21 грудня 2012 року. Позивачем не доведено зміни матеріального чи сімейного стану відповідача, що, фактично, є предметом доказування у даній справі, позовна заява не містить жодних посилань на ці обставини.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, а тому дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог, не правильно застосувавши норми ч.1 ст.192 СК України.

Наявність у відповідача заборгованості по аліментам, на яку посилається позивач як у позовній заяві, так і у відзиві на апеляційну скаргу, не має правового значення для даного спору, оскільки це питання має вирішуватись в порядку виконавчого провадження. ОСОБА_3 не позбавлена можливості звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення такої заборгованості.

Враховуючи наведене, оскаржуване рішення суду, в силу ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Отже, понесені ОСОБА_3 витрати на правову допомогу останній не відшкодовуються.

В силу п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір», ОСОБА_3 звільнений від сплати судового збору в усіх інстанціях, а тому судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги, залишаються за ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2018 року - скасувати та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст складено 26 липня 2017 року.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко