Справа № 461/5618/18
Провадження № 2/461/1301/18
02.08.2018 м.Львів
Галицький районний суд м.Львова
головуючого судді Радченка В.Є.
при секретарі - Сидорак М.А.
31.07.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Відділу примусового виконання судових рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Львівської філії державного підприємства «Сетам», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору товариство з обмеженою відповідальність «Інвест +», ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови, визнання протиправною бездіяльність та визнання недійсними результатів електронних торгів.
До позовної заяви додана заява про забезпечення позову, в якій позивач проситьпостановити ухвалу про забезпечення позову та
3.Заборонити державним реєстраторам вчиняти дії щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на нежитлові приміщення будівлі «Е»(1-2), заг. площею 650, 60 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Львів, вул. Липинського, 36;
В обґрунтування поданої заяви покликається на наступне. 18.02.2018 року Господарським судом Волинської області за заявою позивача як ініціюючого кредитора з безспірними вимогами відкрито провадження у справі про банкрутство ОСОБА_4 «ІНВЕСТ+», справа №08/903/69/18 та визнано доведені та підтверджені безспірні вимоги до ОСОБА_4 «ІНВЕСТ+» на загальну суму 5 017 620, 00 грн. Також вказаною ухвалою введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника-ТзОВ «ІНВЕСТ+». Попри дію мораторію, 26 липня 2018 року ДП «СЕТАМ» проведено електронні торги щодо реалізації належного боржнику ОСОБА_4 «ІНВЕСТ+» майна - нежитлові приміщення по вул.Липинського, 36 у місті Львові. Зазначає, що проведені ДП «СЕТАМ» торги та дії посадових осіб державної виконавчої служби вважаю протиправними та незаконними. 26 липня 2018 року Державним виконавцем примусового виконання судових рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5 було винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Львова. Однак, жодних дій для зупинення торгів відповідачами і після цього вчинено не
було. Позивач зазначає, що станом на теперішній час на уже вчиняються дії щодо набуття ОСОБА_2 у власність належного ОСОБА_4 «ІНВЕСТ+» нерухомого майна. Тому просить суд вжити заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду.
Розглянувши заяву, суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується:
1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;
2) забороною вчиняти певні дії;
3) встановленням обовязку вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання;
5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;
6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;
7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;
8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;
9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;
10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.
Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.
З урахуванням вказаного вище розяснення Пленуму Верховного суду України, суд вважає, що накладення арешту на обєкт нерухомого майна та заборона вчиняти дії щодо реєстрації права власності на обєкт нерухомості не зашкодить істотним чином правам та охоронюваним законом інтересів відповідачів.
При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
26 липня 2018 року Державним виконавцем примусового виконання судових рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5 було винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Львова . Позивач зазначає, що жодних дій для зупинення торгів відповідачами і після цього вчинено не було. Вчинення організатором торгів та державної виконавчої служби дій фактично призведе до неможливості захистити законні права позивача,а задоволення даного позову не матиме правового значення для позивача.
Позивач зазначає, що на сьогодні уже вчиняються дії щодо набуття ОСОБА_2 у власність належного ОСОБА_4 «ІНВЕСТ+» нерухомого майна. Тобто існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Метою забезпечення позову є вжиття судом відповідних заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій інших осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Суд вважає, що з метою недопущення негативних наслідків, до завершення розгляду справи по суті необхідно забезпечити позов, відтак заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.
Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
За таких обставин, дослідивши матеріали справи та враховуючи обставини справи, характер правовідносин, предмет та підстави майбутнього позову, а також беручи до уваги те, що невжиття зазначених позивачем заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає часткового задоволенню. При цьому суд вважає, що накладення арешту на обєкт нерухомого майна та заборона вчинення реєстраційних дій стосовно нерухомого майна зможе забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача та не зашкодить істотним чином правам та охоронюваним законом інтересів відповідачів. В решті вимог заяви про забезпечення позову слід відмовити.
Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
З врахуванням ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.
Крім того, суд не вбачає підстав вимагати від позивача забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Обставини, за яких суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд -
З метою забезпечення позову:
2)заборонити державним реєстраторам вчинення реєстраційних дій стосовно нерухомого майна нежитлових приміщень будівлі «Е»(1-2), заг. площею 650, 60 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Львів, вул.Липинського,36.
В решті заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали про забезпечення позову направити позивачу, а також державному виконавцю - для негайного виконання та вжиття відповідних заходів.

Суд роз'яснює, що у відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: Радченко В.Є.