Справа № 454/2524/17 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 22-ц/783/1761/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 Зазначає, що спільно із відповідачем вони проживали до 2015 року. В даний час неповнолітній син сторін знаходиться на утриманні позивачки, оскільки відповідач ухиляється від його утримання, матеріальної допомоги дитині не надає навіть у мінімальному розмірі. Позивачці відомо що відповідач аліментів нікому не сплачує, стягнення по виконавчих документах із відповідача не проводяться, інших неповнолітніх дітей, повнолітніх дочки, сина немає. Про офіційну трудову діяльність відповідача їй відомо, що він працює в Республіці Польща, де працює неофіційно та зароблені кошти витрачає на свої потреби. Стверджує, що відповідач отримує дохід орієнтовно у розмірі 3000 польських злотих, що еквівалентно 22050 грн. Вважає, що кошти в сумі 5512,5грн., що становить 1/4 від 22050грн. є справедливою сумою для сплати аліментів. Просить суд стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 5512,50 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 23 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що дитина ОСОБА_7 перебуває на її повному утриманні та вихованні, відповідач після розірвання шлюбу не виконує свій обов'язок щодо утримання дитини. Вказує, що районний суд належним чином не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_7, який в судовому засіданні вказав, що батько не систематично надає матеріальну допомогу, що він знаходиться на утриманні матері. Вважає, що за таких обставин у суду першої інстанції не було підстав для відмови у задоволенні позову. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній. Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, тому його неявка згідно положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи, яки здійснюється у його відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі є батьками неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1

Відповідно до ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.ч. 1,3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Із роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Судом першої інстанції в процесі розгляду справи встановлено, що син сторін ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає із бабусею ОСОБА_8 - матір'ю відповідача ОСОБА_4, у його квартирі, що зокрема підтверджується актом про фактичне місце проживання від 24.11.2017р. та показами допитаного в якості свідка неповнолітнього ОСОБА_7.

Також із показів неповнолітнього сина сторін ОСОБА_7, встановлено, що сторони по справі знаходяться за кордоном, а саме в Республіці Польща, де працюють та обоє надають кошти на утримання їх сина, відповідач не ухиляється від обов'язку щодо утримання та матеріального забезпечення сина, регулярно надає кошти на його утримання.

За таких обставин, суд першої інстанції, встановивши, що дитина ОСОБА_7 проживає із матір'ю відповідача, а відповідач не ухиляється він обов'язку по утриманню дитини, прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними у матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 23 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 27.07.2018р.

Головуючий

Судді: