Номер провадження: 22-ц/785/3533/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Черевка П.М, ОСОБА_2,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про встановлення факту сумісного проживання, визнання права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги, -

встановив:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про встановлення факту сумісного проживання, визнання права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги.

Разом з позовною заявою від сторони позивача ОСОБА_4 надійшла заява про забезпечення позову, в якій сторона просила суд вжити певних заходів, а саме: заборонити приватному нотаріусу Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6 оформлювати та видавати ОСОБА_3 та ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_7, яка відбулась 17 лютого 2017 року.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2017 року заяву задоволено. Заборонено приватному нотаріусу Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6 оформлювати та видавати ОСОБА_3 та ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_7, яка відбулась 17 лютого 2017 року до розгляду справи по суті.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_3 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить задовольнити апеляційну скаргу та постановити нову ухвалу, якою скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 08.08.2017 року, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції оскаржуваною ухвалою, по суті, прийнято рішення не щодо забезпечення позову, а по суті цивільної справи.

У судове засідання, яке призначено на 17.07.2018 року скаржник або представник скаржника не зявився.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов'язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов'язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов'язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Недобросовісним користування процесуальними правами вважається, зокрема, заявлення численних необґрунтованих відводів суддям, нез'явлення представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин, подання необґрунтованих клопотань про вчинення судом процесуальних дій, подання зустрічних позовів без дотримання вимог ЦПК, одночасного оскарження судових рішень в різних видах проваджень, подання апеляційних та касаційних скарг на судові акти, які не можуть бути оскаржені тощо. Подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Колегія суддів враховує, що скаржник, як ініціатор провадження на цій стадії, повинен проявляти процесуальну зацікавленість рухом своєї скарги, і крім судових повісток, має можливість отримати інформацію про розгляд його скарги в Інтернеті - мережі на офіційній сторінці апеляційного суду Одеської області.

За певний час, скаржник та його представник не звернулись до суду апеляційної інстанції у будь-який спосіб, щоб дізнатись про стан розгляду його позовної заяви.

Суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що незважаючи на те, що скаржник є ініціатором апеляційного провадження в подальшому свідомо нехтував своїми процесуальними правами та обовязками, не цікавившись станом розгляду його позовної заяви.

Окрім того, адвокат сторони має вжити наявні можливості, щоб дізнатися про стан розгляду справи клієнта, якого він забезпечує правовою допомогою.

Відтак, процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом.

Таку позицію висловив Верховний Суд і закріпив її в рішенні № 910/33054/15 від 14.02.2018 року.

Більш того, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський Суд з прав людини також наголошує на тому, що сторони процесу повинні вживати заходи для того, щоб дізнатися про рух та розгляд їх справ.

Так, в пункті 41 рішення Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року по справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03) зазначено, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Аналогічна позиція висловлена також в пункті 27 рішення Європейського Суду з прав людини від 26 квітня 2007 року по справі "Шевченко проти України" (Заява N 8371/02). Європейський Суд, де зазначив, що заявник не зміг довести, що він вчиняв будь-які кроки між вереснем 2002 року та груднем 2003 року та після 2 червня 2004 року, щоб довідатись про стан провадження у його справі.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З врахуванням тривалості судового розгляду, зокрема на стадії апеляційного розгляду (з 12 лютого 2018 року), колегія суддів прийняла рішення про розгляд апеляційної скарги по суті без явки учасників процесу, які сповіщались у відповідності до чинного процесуального законодавства.

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

Згідно ст. 151 ч.ч.1,3 ЦПК України (у редакції, яка діяла на момент розгляду заяви про забезпечення позову), суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. При цьому, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як розяснює ст. 152 ч.ч.1,2,3 ЦПК України (у редакції, яка діяла на момент розгляду заяви про забезпечення позову), позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Але при цьому види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Перевіряючи обґрунтованість даної заяви з урахуванням сутності позовних вимог, суд зазначає, що за своєю природою заявлений позов є немайновим, між сторонами існує спір, видача відповідних свідоцтв про право на спадщину може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до ст. 153 ч.1 ЦПК України (у редакції, яка діяла на момент розгляду заяви про забезпечення позову) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, враховуючи наведене та з огляду на матеріали вказаної справи, суд першої інстанції правильно вважав доцільним задовольнити заяву та вжити заходів забезпечення позову.

Таким чином, твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити те, що позовні вимоги стосуються визнання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, а оскаржуваною ухвалою заборонено вчиняти приватному нотаріусу ОСОБА_6 оформлювати та видавати ОСОБА_3 та ОСОБА_5 свідоцтво про право спадщини. Таким чином, забезпечення позову та предмет позову мають різний характер, що спростовує основний довід апеляційної скарги.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують зазначені вище висновки суду першої інстанції і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели б до неправильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм процесуального права, а вимоги скаржника про скасування вказаної ухвали районного суду не основані на законі і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_8

Повне судове рішення складає 27.07.2018 року.

Суддя Р.Д. Громік