Постанова

Іменем України

18 липня 2018 року

м. Київ

справа № 180/1320/14-ц

провадження № 61-12342св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - Публічне акціонерне товариство «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат»,

третя особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Марганець,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 березня 2015 року у складі судді Янжули О. С. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року у складі колегії суддів: Пономарь З. М., Баранніка О. П., Красвітної Т. П.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПАТ «МГЗК»), третя особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Марганець (далі - ВВД ФСС НВВ та ПЗ України), про встановлення факту нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, складання актів, посилаючись на те, що її чоловік - ОСОБА_2 з 2003 року працював у ПАТ «МГЗК». ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер на робочому місці. Згідно з актом за формою Н-5 від 06 листопада 2012 року комісія дійшла висновку про те, що нещасний випадок з ОСОБА_2 не пов'язаний з виробництвом. Вона не погодилася із вказаним рішенням комісії та звернулася до Криворізького гірничопромислового територіального управління Держгірпромнагляду України із заявою про проведення повторного розслідування нещасного випадку. Однак і спеціальна комісія дійшла висновку про те, що нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом, про що було складено акт за формою Н-5 від 09 квітня 2014 року. Вказані висновки комісії не відповідають дійсності і закону, оскільки нещасний випадок стався з її чоловіком при виконанні ним своїх трудових обов'язків на підприємстві. Встановлення факту нещасного випадку на виробництві необхідно їй для надання документів до ВВД ФСС НВВ та ПЗ України для вирішення питання про призначення страхових виплат. Враховуючи викладене, просила встановити факт нещасного випадку з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року пов'язаним з виробництвом та зобов'язати ПАТ «МГЗК» скласти та видати їй акти форми Н-1 та Н-5 про нещасний випадок на виробництві.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 березня 2015 року позов задоволено. Встановлено факт нещасного випадку з гірничим робітником очисного забою 5-го розряду шахти № 9/10 ПАТ «МГЗК» ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року пов'язаним з виробництвом. Зобов'язано ПАТ «МГЗК» скласти та видати ОСОБА_1 акти форми Н-1 та Н-5 про нещасний випадок на виробництві. Стягнуто з ПАТ «МГЗК» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що нещасний випадок з ОСОБА_2 стався на території ПАТ «МГЗК» під час виконання ним своїх трудових обов'язків, тому він пов'язаний з виробництвом. ОСОБА_2 не хворів гіпертонічними хворобами, не скаржився на високий артеріальний тиск та поганий стан здоров'я, за результатами проведених медичних оглядів був допущений до роботи. Суду не надано доказів того, що інсульт, від якого помер ОСОБА_2, стався внаслідок отруєння алкоголем, наркотичними засобами, токсичними чи отруйними речовинами. Підприємство не виконало вимоги Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі - Порядок), щодо складання акта у передбачені цим Порядком строки. Комісією з розслідування було складено акт за формою Н-5 без урахування всіх обставин нещасного випадку.

В апеляційному порядку справа переглядалася неодноразово.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2015 року рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 березня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 листопада 2016 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що апеляційний суд не дав належної правової оцінки доводам позивача щодо порушення її прав та не врахував, що вимоги ОСОБА_1 фактично зводилися до оспорювання рішення спеціальної комісії, яке міститься в затверджених актах за формою Н-5, складених за наслідками розслідування нещасного випадку, що трапився з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та зобов'язання роботодавця скласти акти про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 та Н-5. Пославшись на те, що факт нещасного випадку у судовому порядку не може бути встановлений, суд не врахував, що ОСОБА_1 пред'явлено до суду не заяву, а позов, справа розглянута судом першої інстанції в позовному, а не окремому провадженні. Заявлені позовні вимоги є взаємопов'язаними.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року апеляційні скарги ПАТ «МГЗК» та ВВД ФСС НВВ та ПЗ України відхилено. Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 березня 2015 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

У лютому 2017 року ПАТ «МГЗК» подалодо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 березня 2015 року і ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що ПАТ «МГЗК» є неналежним відповідачем, оскільки підприємство не проводило спеціального розслідування нещасного випадку та не складало відповідних актів. Акт за формою Н-5 від 09 квітня 2014 року був затверджений начальником Криворізького гірничопромислового територіального управління Держгірпромнагляду України. Судами взагалі не взято до уваги матеріали розслідування. Комісія із спеціального розслідування нещасного випадку на виробництві (далі - спеціальна комісія) уповноважена визначати, пов'язаний чи не пов'язаний нещасний випадок з виробництвом, а тому такий факт не може бути встановлений в судовому порядку. У випадку незгоди з висновками спеціальної комісії за результатами повторного розслідування позивач мала право оскаржити відповідне рішення до суду, що відповідає належному способу захисту її прав.

14 лютого 2017 року суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито провадження у цій справі.

У березні 2017 року ОСОБА_1 подала до суду заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначила про законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень і просила відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що її чоловік помер на території підприємства під час отримання наряду, а тому нещасний випадок пов'язаний з виробництвом. ОСОБА_2 ніколи не хворів гіпертонічними хворобами та не мав високого артеріального тиску, до прибуття на місце роботи не скаржився на стан здоров'я, йому стало погано при виконанні трудових обов'язків. Посилання відповідача на те, що факт нещасного випадку в судовому порядку не може бути встановлений, не заслуговує на увагу, оскільки вона пред'явила до суду не заяву, а позов, справа розглянута в позовному, а не окремому провадженні.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

05 березня 2018 року справу № 180/1320/14-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 липня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 213 Цивільного процесуального кодексу Українивід 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень (далі - ЦПК України 2004 року), рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 214 ЦПК України 2004 року).

Зазначеним вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_2 з 2003 року працював у ПАТ «МГЗК» на посаді гірничого робітника 2-го розряду, а з 20 квітня 2005 року - на посаді гірничого робітника 5-го розряду очисного забою.

Матеріалами розслідування нещасного випадку підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 прибув на роботу на шахту №9/10 ПАТ «МГЗК», де пройшов у медичному пункті передзмінний медичний огляд та обстеження з метою виявлення наявності вмісту алкоголю в крові, на поганий стан здоров'я не скаржився, за результатами проведеного огляду був допущений до роботи. Близько 14 години 30 хвилин під час отримання наряду на виконання робіт ОСОБА_2 стало погано. Завідуючим оздоровчого пункту шахти йому було негайно надано першу медичну допомогу, зроблено замір артеріального тиску. Після цього ОСОБА_2 на машині швидкої допомоги відвезли до лікарні. У відділенні інтенсивної терапії під час проведення реанімаційних заходів о 19 годині 50 хвилин лікарі констатували біологічну смерть ОСОБА_2

Згідно з відповіддю головного лікаря Комунального закладу «Марганецька центральна міська лікарня» ОСОБА_3 причиною смерті ОСОБА_2 був гемологічний інсульт у стовбурові головного мозку білої речовини правої півкулі на фоні гіпертонічної хвороби III ступеня.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов'язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Наказом ПАТ «МГЗК» від 24 грудня 2012 року № 163-р була створена комісія з розслідування нещасного випадку на виробництві.

Згідно з актом за формою Н-5 від 06 листопада 2012 року комісія з розслідування дійшла висновку про те, що причиною смерті ОСОБА_2 є гемологічний інсульт в стовбурові головного мозку білої речовини правої півкулі на фоні гіпертонічної хвороби ІІІ ступеня, нещасний випадок визнано таким, що не пов'язаний з виробництвом.

Пунктом 36 Порядку передбачено, що спеціальному розслідуванню підлягають: нещасні випадки із смертельними наслідками; групові нещасні випадки, які сталися одночасно з двома і більше працівниками, незалежно від ступеня тяжкості отриманих ними травм; випадки смерті працівників на підприємстві; випадки зникнення працівників під час виконання трудових (посадових) обов'язків; нещасні випадки, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого.

Наказом Криворізького гірничопромислового територіального управління Держгірпромнагляду України від 11 квітня 2013 року № 45-р була створена спеціальна комісія.

Згідно з актом за формою Н-5 від 09 квітня 2014 року спеціальна комісія дійшла висновку про те, що причиною смерті ОСОБА_2 є гемологічний інсульт в стовбурові головного мозку білої речовини правої півкулі на фоні гіпертонічної хвороби ІІІ ступеня. Нещасний випадок визнано таким, що не пов'язаний з виробництвом, оскільки погіршення стану здоров'я та смерть працівника не пов'язані із впливом шкідливих та небезпечних виробничих факторів, тобто згідно з підпунктом 18 пункту 15 Порядку випадок не є таким, що пов'язаний з виробництвом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спеціальна комісія дала неправильну оцінку обставинам і причинам нещасного випадку та в порушення вимог законодавства помилково визнала нещасний випадок таким, що не пов'язаний з виробництвом, що знайшло своє відображення в акті за формою Н-5.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна.

Згідно з абзацом другим пункту 23 Порядку у разі реорганізації підприємства, на якому стався нещасний випадок, розслідування проводиться його правонаступником, а у разі ліквідації підприємства встановлення факту настання нещасного випадку розглядається у судовому порядку.

Пунктом 38 Порядку передбачено, що спеціальне розслідування нещасного випадку проводиться спеціальною комісією, утвореною територіальним органом Держпраці за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку, у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно, або внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (події) за погодженням з органами, представники яких входять до її складу. До складу спеціальної комісії входять: посадова особа територіального органу Держпраці (голова комісії); представник Фонду за місцезнаходженням підприємства; представник органу управління підприємства; представник роботодавця або роботодавець (у виняткових випадках); представник первинної організації профспілки незалежно від членства потерпілого в профспілці (у разі наявності на підприємстві кількох профспілок - представник профспілки, членом якої є потерпілий, а у разі відсутності профспілки - уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці); представник профспілкового органу вищого рівня або територіального профоб'єднання за місцем настання нещасного випадку.

Згідно з пунктом 47 Порядку за результатами спеціального розслідування складаються акти за формою Н-5 і Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом), картка за формою П-5 (у разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) стосовно кожного потерпілого, а також оформляються інші матеріали спеціального розслідування, зазначені у пунктах 50 і 51 цього Порядку. Акти за формою Н-5 і Н-1 підписуються головою і всіма членами спеціальної комісії протягом п'яти днів після оформлення матеріалів спеціального розслідування. У разі незгоди із змістом акта (актів) член спеціальної комісії підписує його (їх) з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово. Окрема думка додається до акта за формою Н-5 і є його невід'ємною частиною.

У разі надходження від роботодавця, робочого органу Фонду, представника профспілки, потерпілого або члена його сім'ї чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, скарги або їх незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин і причин настання нещасного випадку керівник Держпраці або його територіального органу з метою забезпечення об'єктивності проведення спеціального розслідування має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування нещасного випадку спеціальною комісією в іншому складі, за результатами її роботи скасувати акти за формою Н-5 і Н-1, притягти до відповідальності посадових осіб підприємства та органів Держпраці, які порушили вимоги цього Порядку. Рішення спеціальної комісії в іншому складі щодо результатів повторного (додаткового) спеціального розслідування обставин і причин настання нещасного випадку може бути оскаржено лише у судовому порядку (пункт 54 Порядку).

Тобто вирішення питання про встановлення зв'язку нещасного випадку з виробництвом та складання акта за формою Н-5 або Н-1 належить до виключної компетенції спеціальної комісії.

Отже, законодавством визначено порядок встановлення факту нещасного випадку на виробництві, так само як і порядок оформлення актів про нещасний випадок та їх оскарження.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України 2004 року суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з частиною першою статті 33 ЦПК України 2004 року суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Статтею 119 ЦПК України 2004 року встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що за позовними вимогами ОСОБА_1, які фактично зводяться до оспорювання рішення спеціальної комісії, що міститься у затвердженому акті за формою Н-5 від 09 квітня 2014 року, складеному за наслідками розслідування нещасного випадку з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ПАТ «МГЗК» не може бути належним відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що допущене судами неправильне застосування вищенаведених норм матеріального права та порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, оскаржувані судові рішення слід скасувати з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Разом з тим ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутися до суду за захистом порушеного права з позовом до належного відповідача згідно з вимогами цивільного процесуального закону.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» задовольнити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», третя особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Марганець, про встановлення факту нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, складання актів відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді:С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов
С. О. Погрібний
Г. І. Усик