Постанова

Іменем України

19 липня 2018 року

м. Київ

справа № 607/8191/17

провадження № 61-30394 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

заінтересована особа - Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області у складі суддів: Дикун С. І., Парандюк Т. С., Храпак Н. М. від 10 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про встановлення факту припинення трудових відносин між нею та споживчим кооперативом «Кордуба» (далі - СК «Кордуба»), посилаючись на те, що при звільненні її з роботи з посади товарознавця 18 жовтня 2001 року на підставі частини першої статті 36 КЗпП України, роботодавець не вніс запис у трудову книжку, що позбавляє її права на перерахунок пенсії як непрацюючому пенсіонеру.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у складі судді Сливки Л. М. від 12 вересня 2017 року заяву ОСОБА_4 задоволено. Встановлено факт звільнення ОСОБА_4 із посади товарознавця у СК «Кордуба» з 18 жовтня 2001 року відповідно до частини першої статті 36 КЗпП України за угодою сторін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано доведеністю заявником факту припинення між нею та СК «Кордуба» 18 жовтня

2001 року трудових відносин, а тому такий факт підлягає встановленню, оскільки від нього залежить виникнення у заявника особистий майнових прав (перерахунок пенсії).

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2017 року апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано та залишено без розгляду заяву ОСОБА_4

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що факт припинення трудових правовідносин між заявником та роботодавцем 18 жовтня

2001 року обумовлює існування спору про право, оскільки заінтересована особа вважає її працюючою особою та не визнає її право на перерахунок пенсії, а тому встановлення такого факту в порядку окремого провадження суперечить частині четвертій статті 256 ЦПК України 2004 року.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність спору про право, у зв'язку із чим постановив незаконну ухвалу про залишення її заяви без розгляду.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_4 11 червня 2000 року була прийнята на роботу у СК «Кордуба».

Із трудової книжки заявника вбачається, що звільнення ОСОБА_4 не оформлялось, записи про її звільнення із СК «Кордуба» у трудовій книжці відсутні.

З листопада 2001 року із заробітної плати заявника страхові внески не сплачуються. Станом на 22 червня 2017 року записів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо СК «Кордуба» не знайдено.

Звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_4 вказувала, що встановлення факту припинення трудових відносин між нею та СК «Кордуба» з 18 жовтня 2001 року необхідне їй для перерахунку пенсії як непрацюючому пенсіонерові.

Згідно з частиною першою статті 234 ЦПК України 2004 року окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом частини шостої статті 235 ЦПК України 2004 року якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, встановивши, що Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області заперечує проти встановлення фактів, про які просить заявник, та не визнає право ОСОБА_4 на перерахунок пенсії, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність між сторонами спору про право, скасував рішення суду першої інстанції, залишив заяву

ОСОБА_4 без розгляду, роз'яснивши право щодо звернення до суду з позовом на загальних підставах.

За таких обставин, є необґрунтованими доводи касаційної скарги про відсутність спору про право.

Крім того, заперечуючи проти задоволення заяви, заінтересована особа зазначала, що заявник має можливість підтвердити факт звільнення її з роботи у досудовому порядку шляхом подання заяви із зазначенням дати, з якої особа не працює, та поясненням обставин, у зв'язку із якими неможливо внести запис у трудову книжку чи надати оригінал трудової книжки.

Отже, заявником не доведено, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту припинення трудових правовідносин і встановлення цього факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

Є. В.Синельников

С.Ф. Хопта