Справа № 750/4119/18
Провадження № 2/750/1330/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Логвіної Т.В.,

при секретарі Примак Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, Вознесенської сільської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями (домоволодіння), що розташований за адресою: АДРЕСА_2, на земельну ділянку площею 0,15 гектарів, що розташована на території с. Новоселівка, Чернігівського району та на земельний пай площею 2,5025 гектарів, що розташований на території Вознесенської сільської ради, Чернігівського району.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що прабабуся позивача ОСОБА_5 проживала у АДРЕСА_1.

7 березня 1984року ОСОБА_5 склала заповіт, згідно до якого усе майно заповіла своїй дочці (бабусі позивача) - ОСОБА_6, яка на сьогоднішній день змінила прізвище із "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1".

ІНФОРМАЦІЯ_1 року прабабуся позивача померла та після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_2, земельної ділянки площею 0,15 гектарів для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території с.Новоселівка, Чернігівського району та земельного паю площею 2,5025 гектарів, розташованого на території Вознесенської сільської ради, Чернігівського району.

Після смерті прабабусі ніхто до нотаріальної контори не звертався за отримання свідоцтва про спадкування за заповітом.

У свою чергу, на момент смерті і по сьогоднішній день у житловому будинку, який входить до спадщини безперервно були зареєстровані позивач, його молодший брат - ОСОБА_7 та їх мама - ОСОБА_3, що підтверджується копією домової книжки. При цьому, ОСОБА_3 була зареєстрована у цьому будинку як така, що не має права претендувати на нього. Батько позивача - ОСОБА_8 на момент смерті не був зареєстрований у цьому будинку та на сьогоднішній день не претендує на спадщину.

Так як на момент смерті прабабусі позивач був малолітнім (6 років), то всі дії у його інтересах, щодо управління спадковим майном вчиняла його мати - ОСОБА_3. Після смерті прабабусі вона здійснювала ремонт вказаного будинку, обслуговувала територію, оплачувала витрати на електроенергію, доглядала за вказаними земельними ділянками, тощо.

Таким чином, у відповідності до ст. ст. 524,527,529,548,549 ЦК УРСР 1963 р„ позивач вважає себе таким, що прийняв спадщину, оскільки фактично вступив у володіння та управління спадковим майном.

Його молодший брат - ОСОБА_7 на сьогоднішній день ніяким чином не претендує на спадкове майно.

Нотаріальна контора відмовляється видати свідоцтво на право власності у порядку спадкування за законом на вище вказане спадкове майно, внаслідок чого вимушений звертатися до суду.

В судове засідання сторони не з'явились, від позивача та відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 надійшли заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідачі позов визнають в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що прабабуся позивача ОСОБА_5 проживала у АДРЕСА_1.

7 березня 1984року ОСОБА_5 склала заповіт, згідно до якого усе майно заповіла своїй дочці (бабусі позивача) - ОСОБА_6, яка на сьогоднішній день змінила прізвище із "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1", що підтверджується свідоцтвом про зміну прізвища.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_2, належність якого спадкодавцю підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2. До складу спадщини також входить земельна ділянка площею 0,15 гектарів для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території с.Новоселівка, Чернігівського району, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю НОМЕР_4 та земельний пай площею 2,5025 гектарів, розташований на території Вознесенської сільської ради, Чернігівського району, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю НОМЕР_3.

Після смерті ОСОБА_5 ніхто до нотаріальної контори не звертався за отримання свідоцтва про спадкування за заповітом.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР 1963 р.), у тому числі щодо прийняття спадщини.

На момент смерті ОСОБА_5 і по сьогоднішній день у житловому будинку, який входить до спадщини безперервно були зареєстровані - ОСОБА_1, його брат - ОСОБА_7 та їх мати - ОСОБА_3, що підтверджується копією домової книжки.

При цьому, ОСОБА_3 була зареєстрована у цьому будинку як така, що не має права претендувати на нього. Батько позивача - ОСОБА_8 на момент смерті не був зареєстрований у цьому будинку та на сьогоднішній день не претендує на спадщину.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Тому, у відповідності до ст. ст. 524,527,529,548,549 ЦК УРСР 1963 р., позивач вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки фактично вступив у володіння та управління спадковим майном.

ОСОБА_7 на сьогоднішній день не претендує на спадкове майно.

Згідно п.23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі неможливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі в загальному порядку, спадкоємець має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадщину.

Згідно роз'яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Таким чином, враховуючи викладене вище, позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями (домоволодіння), що розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,15 гектарів, що розташована на території с. Новоселівка, Чернігівського району.

Визнати за ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за законом на земельний пай площею 2,5025 гектарів, що розташований на території Вознесенської сільської ради, Чернігівського району.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду скалдено 22.07.2018.

Суддя: