Справа № 723/1833/18
Провадження № 2/723/2330/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області в складі:

головуючого судді Яківчика І.В.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м.Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом про стягнення боргу, посилаючись на те, що 15 грудня 2014 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір позики, згідно з яким поззивач передав відповідачу 250 тис. дол. США. Договором позики передбачено, що ОСОБА_3 зобов'язався повернути позивачу отриману позик не пізніше 15 грудня 2017 року, проте станом на вказану дату кошти позивачу не поверталися. Неоджноразово позивач звертався до відповідача з вимогою повернути грошові кошти, проте відповідач ігнорує вказані вимоги. Тому позивач просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь суму боргу за договором позики від 15 грудня 2014 року у розмірі 250 тис. дол. США ,що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 23.05.2018 р. становить 6517500 (шість мільйонів п'ятсот сімнадцять тисяч п'ятсот) гривень та судовий збір у розмірі 8810 (вісім тисяч вісімсот десять) гривень.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. Надав до суду заяву, в якій просив позов задовольнити, а справу розглядати без його участі.

Відповідач ОСОБА_3 у підготовче судове засідання не з'явився, однак направив на адресу суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав.

Згідно до ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 250 тис. дол. США, а відповідач ОСОБА_3 зобов'язався повернути грошові кошти до 15 грудня 2017 року. Вказана обставина підтверджується копією договору позики від 15 грудня 2014 року (а.с.6).

Згідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

За правилами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 зазначено, що "відповідно до норм ст.ст.1046,1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання".

Таким чином, суд прийшов до висновку, що між сторонами 15 грудня 2014 року був укладений договір позики.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З квитанції № 0.0..1 від 31 травня 2018 року (а.с.1) вбачається, що при пред'явленні позову до суду ОСОБА_2 сплатив судовий збір у розмірі 8810 гривень. Пред'явлений ним позов задоволений у повному обсязі, тому із ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 8810 гривень.

Керуючись ст.ст.1046, ст.1047, ст.1048, ст.1049 ЦК України, ст.ст.141, 200, 206, 258, 259, 268, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН № НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 1-й провулок Берегометський, 7, на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН № НОМЕР_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 заборгованість за договором позики у розмірі 250 тис. дол. США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 23.05.2018 р. становить 6517500 (шість мільйонів п'ятсот сімнадцять тисяч п'ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН № НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 1-й провулок Берегометський, 7, на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН № НОМЕР_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 витрати на оплату судового збору у розмірі 8810 (вісім тисяч вісімсот десять) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецький районний суд протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Суддя: