Провадження № 2/369/819/18
18.06.2018 м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Усатова Д.Д.
за участю секретарів Кузьменка П.О., Ярмак О.В.,
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», треті особи: приватного нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Дніпровський відділ державної виконавчої служби м. Камянське про визнання виконавчого напису № 6657 від 05.08.2016 року таким, що не підлягає виконанню, -
У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, який 23 березня 2018 року уточнив та остаточно просив визнати виконавчий напис № 6657 від 05.08.2016, виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування позову вказав, що 28 липня 2017 року при виїзді з України ОСОБА_2 отримав рішення прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль - 1» про відмову йому у перетинанні державного кордону на виїзд з України згідно Ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 жовтня 2016 року у цивільній справі №209/3 840/16-ц про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.Про вказану Ухвалу суду позивачу стало відомо лише за зазначених вище обставин.
Враховуючи вище викладене, позивач надіслав запит до Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області про надіслання мені належним чином завіреної копії судового рішення. Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 13 жовтня 2016 року у цивільній справі № 209/3 840/16-ц я одержав 05 вересня 2017 року.
11 вересня 2017 позивачем була подана апеляційна скарга на зазначене рішення суду про його скасування.
З Ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 13 жовтня 2016 року вбачається, що приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинив виконавчий напис № 6657 виданий 05 серпня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" суми боргу 345658,21 грн.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі, просив задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не зявився з невідомих причин, про дату судового засідання повідомлений належним чином.
Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 не з'явилась, але надала суду заперечення, в якому просила закрити провадження у справі. В обґрунтування заперечення вказала, що приватний нотаріус не є стороною правовідносин, а тільки здійснила нотаріальну дію, яка полягає у вчиненні виконавчого напису, тобто дію, за результатами якою були змінені права боржника та кредитора. Нотаріус, яким був вчинений виконавчий напис, може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.
Представник третьої особи Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Камянське не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 526. 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У судовому засіданні встановлено, що 24 червня 2016 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 з заявою про вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору для списання боргу частинами , а також витрати пов'язані із вчиненням виконавчого напису - 1700 грн. 00 коп.
Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі-Порядок).
Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, встановлено такі документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Положеннями ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Пунктом 3 Глави 16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
Пунктом 3.3 Порядку передбачено, якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. Вчинення виконавчого напису за договором позики здійснюється з урахуванням вимог статті 1050 ЦК України.
Отже, однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника.
Ознакою безспірності є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути надані документи, що свідчать про визнання боржником вимог стягувача. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнання їх.
Згідно п. 2.3 Глави 16 Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення умов кредитного договору, здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих боржнику повідомлень. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка боржника на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в кредитному договорі адресу.
Таким чином, суд вважає, що позивач не отримував претензії про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса.
Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено отримання претензії позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.
Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15, можна говорити про правильність вчиненої нотаріальної дії у вчиненні виконавчого напису лише за умови що: 1) нотаріусу надані всі необхідні документі, визначені Переліком, що підтверджують безспірність заборгованості; 2) за наявності доказів належного направлення відповідачем письмової вимоги про усунення порушень; та 3) наявності доказів належного отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що при вчиненні напису нотаріус не отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Відсутній в матеріалах справи і розрахунок боргу, щодо наявності грошового зобов'язання позивача по кредиту.
Також, нотаріус не з'ясував чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту. Суд вважає, що при вчиненні виконавчого напису позивач фактично був позбавлений можливості заявити вимоги про застосування строків позовної давності, що свідчить про спірність суми за договором, на якому було вчинено виконавчий напис.
Враховуючи, що нотаріус вчинив виконавчий напис за відсутності доказів отримання боржником (позивачем по справі) письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором і відсутності спору, а тому суд приходить до висновку, що виконавчий напис від 05 серпня 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, з порушенням вимог ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п. 2.3 Глави 16 Порядку, а тому його необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Тому слід стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 640 грн.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про нотаріат», постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, ст. ст. 12, 13, 76-82, 141, 259, 262-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 6657 від 05 серпня 2016 року, виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 на підставі документів наданих Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк».
Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 640 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного заочного рішення суду.
Суддя Д.Д.Усатов