Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/2597/18

Провадження №2/712/1101/18

30 липня 2018 року м.Черкаси

Соснівський районний суд м.Черкаси у складі:

головуючого-судді - Марцішевської О.М.

за участю секретаря судового засідання Олефіренко В.В.

позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Науково-виробничий комплекс "Фотоприлад" про стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності, середнього заробітку за час затримки при звільненні та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача ДП НВК "Фотоприлад" (вул.Б.Вишневецького,85, м.Черкаси), посилаючись на те, що 03.08.2017р. був прийнятий на посаду начальника дільниці цеху №108 в ДП НВК "Фотоприлад" згідно наказу №90. 21.02.2018р. позивача було звільнено з роботи за п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін. Середньомісячна заробітна плата позивача становила 13507,40 грн. На час звільнення відповідач своєчасно не розрахувався з виплатою середньомісячної заробітної плати, провів невірне нарахування по лікарняному листу за період з 25.01.2018р. по 16.02.2018р. та в строк не видав трудову книжку, яку він отримав лише 05.03.2018р. Строк затримки виплати середньомісячної заробітної плати становить 11 місяців. У зв"язку з викладеним, просить стягнути середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 5500 грн. та недоплачені кошти за нарахування по лікарняному листу в розмірі 7687 грн., а також просив стягнути моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Відповідач у відзиві на позов позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні з тих мотивів, що згідно наказу ДП НВК "Фотоприлад" від 20.02.2018 №09к ОСОБА_1 21.02.2018 звільнено з посади начальника дільниці цеху №108 на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін. Відповідно до положень ст.116 КЗпП України виплата всіх сум, що належали ОСОБА_1 від підприємства була проведена на його особистий картковий рахунок №2918.10010 у день звільнення, а саме: заробітна плата - 977, 85 грн., допомога по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів підприємства за 5 днів - 492,30 грн., компенсація невикористаної щорічної відпустки - 3978,97 грн., загальна сума виплат склала 5449,12 грн. (відомість від 21.02.2018 №35). ОСОБА_1 19.02.2018р. надав до ДП НВК "Фотоприлад" листок непрацездатності, виданий КНП "Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" серія АДО №748590 (період непрацездатності з 25.01.2018 по 18.02.2018, причина непрацездатності - загальне захворювання) та комісією прийнято рішення призначити допомогу по тимчасовій непрацездатності за період з 25.01.2018 по 16.02.2018 (кількість днів, що підлягають оплаті - 23, у тому числі 18 днів за рахунок коштів Фонду соціального страхування, розмір допомоги - 100% (копія протоколу від 21.02.2018 №7). У зв"язку з тим, що позивач не надав підприємству відповідні інформацію з Державного реєстру загальнообов"язкового державного соціального страхування про страховий стаж за минулий період, в результаті чого не підтвердив 6-місячний страховий стаж у 12-місячному періоді перед настанням страхового випадку, допомога по тимчасовій непрацездатності була надана відповідно до п.29 Порядку з розрахунку на місяць не вище за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом у місяці настання страхового випадку. Розрахунок допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_1 по листку непрацездатності серії АДО №748590 (період непрацездатності з 25.01.2018 по 18.02.2018, кількість днів, що підлягають оплаті - 23, у тому числі 18 днів за рахунок коштів Фонду соціального страхування, розмір допомоги - 100%) проведено наступним чином.Станом на 19.02.2018 установлений розмір мінімальної заробітної плати складав 3723,00 грн. Середньоденна заробітна плата: 3723,00 : 30,44 = 122,31 грн.Розрахунок допомоги по тимчасовій непрацездатності: оплата перших 5 днів тимчасової непрацездатності за рахунок копігів підприємства: 122,31 х 5 = 611,55 грн. (в т.ч. ПДФО - 110,08 грн., військовий збір - 9,17 грн.).За рахунок коштів Фонду соціального страхування: 122,31x18 = 2201,58 грн. ( в т.ч. ПДФО -396,28 грн., військовий збір - 33,02 грн.). Всього нараховано: 2813,13 грн. До виплати за рахунок коштів підприємства - 492,30 грн. До виплати за рахунок коштів Фонду соціального страхування - 1 772,28 грн. (відомість від 28.02.201 8 № 41).До виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області від ДП НВК «Фотоприлад» 22.02.2018 було надано заяву-розрахунок № 20/41 для здійснення фінансування щодо надання матеріального забезпечення по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_1 за рахунок коштів Фонду за 18 днів в сумі 2201,58 грн., в т.ч. ПДФО - 396,28 грн., військовий збір - 33,02 грн.Від Фонду соціального страхування до ДП НВК «Фотоприлад» 28.02.2018 надійшли кошти для надання матеріального забезпечення ОСОБА_1 на окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у сумі 2201,58 грн., в т.ч. ПДФО - 396,28 грн., військовий збір - 33,02 грн. У цей же день ДП НВК «Фотоприлад» перераховано ОСОБА_1 на особистий картковий рахунок № 2918.10010 отримане від Фонду соціального страхування фінансування в сумі 1772,28 грн. (відомість від 28.02.2018 №41). Також, враховуючи те, що ОСОБА_1С у день звільнення 21.02.2018 відмовився отримувати трудову книжку, начальником відділу кадрів було складено акт про таку відмову, у звязку з чим ОСОБА_1 рекомендованим повідомленням надіслано листа від 22.02.2018 № 01-12/113 про необхідність прибути до відділу кадрівпідприємства для отримання трудової книжки, про що свідчить відмітка про його отримання. Згідно із записом у книзі руху трудових книжок, ОСОБА_1С отримав трудову книжку 05.03.2018. Щодо відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 не доведено ні самого факту заподіяння йому моральної шкоди, ні обставин, які визначають її характер та обсяг. Позовні вимоги не підтверджено доказами про наявність моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, а також наявності чи необхідності його додаткових зусиль для організації свого життя, не зазначено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди та якими доказами це підтверджується. Належних доказів спричинення моральної шкоди, протиправності дій та її причинно-наслідкового зв"язку з діями відповідача позивачем не надано.

У відповіді на відзив позивач вважав висновки відповідача незаконними з метою уникнути відповідальності, передбаченої ст.ст.116, 117, 237-1 КЗпП України. На час працевлаштування ОСОБА_1 до відповідача ДП НВК "Фотоприлад" була надана трудова книжка, в якій містяться відомості за час його праці. Про те, що позивач повинен надавати підприємству відповідну інформацію з Державного реєстру загальнообов"язкового державного соціального страхування про страховий стаж за минулий період позивачу ніхто не повідомляв. За час роботи в ДП НВК "Фотоприлад" середня заробітна плата ОСОБА_1 становила 13507,40 грн., що підтверджується наданими позивачу відомостями з відділу реєстрації та обліку платників податків ГУ ДФСУ у Черкаській області. У своєму відзиві відповідач не спростовує та ніяким чином не коментує зазначену довідку. Середньомісячна заробітна плата підтверджується наданим відповідачем розрахунком середнього заробітку. строк затримки становить 11 днів, тому оплата повинна бути стягнута в розмірі 5500 грн. За час знаходження на лікарняному з 25.01.2018 р. по 16.02.2018р. підприємство нарахувало і виплатило позивачу 2813 грн. 13 коп., та він обгрунтував свої вимоги тим, що виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати (13507 грн. 40 коп.) відповідач незаконно недоплатив йому 7686 грн. 87 коп. Що стосується завданої моральної шкоди в розмірі 50000 грн., то позивач вважає свої вимоги законними і обґрунтованими згідно чинного законодавства з тих підстав, що він дійсно знаходився в складному матеріальному стані і вимушений був брати кошти в борг, користуватись кредитними коштами, був обмежений вести активний спосіб життя, купувати харчування, їжу, сплачувати кошти за житло та комунальні послуги. Знаходячись в нервовому стані, він вимушений був приймати заспокійливі ліки. Якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних житлових звязків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, то згідно статті 237-1 КЗпП України власник повинен відшкодувати завдану позивачу моральну шкоду. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач у запереченні до відповіді на відзив просив відмовити ОСОБА_1 у позові, посилаючись на те, що порушене позивачем у відповіді на відзив питання щодо встановлення страхового стажу згідно із записами у трудовій книжці не відповідає вимогам ЗУ "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування". Зокрема, те що ОСОБА_1 окрім листка непрацездатності необхідно було надати до ДП НВК «Фотоприлад» інформацію з Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування про страховий стаж за минулий період за формою ОК-5. Твердження позивача про те, що його середньомісячна заробітна плата становить 13507, 40 грн. не відповідає дійсності. Таку довідку чи інший документ до матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 не додано. Згідно з довідкою розрахунку середньомісячного заробітку від 14.06.2018 № 20/108, наданою ДП НВК «Фотоприлад» до суду, середньомісячний заробіток ОСОБА_1 складав 9613, 68 грн. Інформація надана ОСОБА_1 у відповіді на відзив про те, що строк затримки виплати середньомісячної заробітної плати становить одинадцять днів є неправдивою, а вимога про стягнення з ДП НВК «Фотоприлад» 5500 грн. - надуманою.По-перше, строки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 ДП НВК «Фотоприлад» не порушено, що підтверджується відомістю від 21.02.2018 № 35. По - друге, виплата середньомісячної заробітної плати при звільненні на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, за згодою сторін, нормами КЗпП України не передбачена. По - третє, до суду не подано будь-яких розрахункових документів стосовно стягнення коштів у розмірі 5500 грн.Так само вимоги позивача про стягнення коштів з нарахування згідно з листком непрацездатності в розмірі 7687 грн. та моральної шкоди в розмірі 50000 грн. є незаконними, оскільки суперечать Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» та факт нанесення позивачу моральної шкоди відсутній.

Позивач та його представник, адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підставі, викладених у відзиві та запереченні.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм спірні правовідносини, що регулюються положеннями цивільного та трудового законодавства.

Як вбачається з трудової книжки позивача, 03.08.2017р. ОСОБА_1 був прийнятий на посаду начальника дільниці цеху №108 в ДП НВК "Фотоприлад" згідно наказу №90 (а.с.22).

21.02.2018р. наказом №09к позивача було звільнено з роботи за п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін та визначено сплатити компенсацію за 11 днів невикористаної щорічної відпустки (а.с.24).

21.02.2018р. відповідачем складено Акт про відмову отримати трудову книжку, згідно якого 21.02.2018 р. в день звільнення ОСОБА_1 в приміщенні відділу кадрів ДП НВК "Фотоприлад" начальником відділу кадрів ОСОБА_4 в присутності працівників відповідача було запропоновано ознайомитися з наказом про звільнення №09к від 20.02.2018р., з карткою типової форми П-2, отримати трудову книжку та поставити підпис у книзі руху трудових книжок. Від отримання трудової книжки в день звільнення 21.02.2018р. ОСОБА_1 відмовився (а.с.25).

22.02.2018р. відповідач направив позивачу рекомендований з повідомленням лист № 01-12/113, в якому повідомив про необхідність прибути на підприємство за трудовою книжкою, який був ним отриманий 28.02.2018р. Згідно із записом у книзі руху трудових книжок, ОСОБА_1С отримав трудову книжку 05.03.2018 (а.с.26,27).

Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Згідно з пунктами 4.1, 4.2 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом N 58 від 29.07.93 р. (зі змінами і доповненнями) власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Якщо працівник відсутній нароботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Відповідно до ч.4 ст.235 КЗпП України в разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Таким чином, системний аналіз вказаних положень трудового законодавства дає підстави для висновку, що підставою для стягнення середнього заробітку з роботодавця на підставі ст.235 КЗпП України є не тільки факт затримки у її видачі, але і наявність вини роботодавця у затримці видачі трудової книжки.

Позивачем не надано суду переконливих доказів на підтвердження створення відповідачем об'єктивних перешкод для отримання трудової книжки у день звільнення, крім того підтверджується актом про відмову отримати трудову книжку від 21.02.2018р. та позивачем не заперечувалось, що він відмовився отримати трудову книжку, оскільки роботодавцем не був проведений з ним повний розрахунок у день звільнення.

В зв'язку з неотриманням позивачем в день звільнення трудової книжки відповідачем 21.12.2018 р. був направлений лист із пропозицією отримати позивачем трудової книжки або наданням письмового дозволу на направлення йому трудової книжки поштою, який позивач отримав 28.02.2018р.

З огляду на викладене, шляхом направлення позивачу листа-повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки відповідачем був виконаний обовязок щодо вчинення активних дій по видачі працівнику трудової книжки, покладений на нього чинним законодавством, а тому суд вважає доведеним факт відсутності вини роботодавця у видачі трудової книжки позивачу в день звільнення.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідачем в порядку розрахунку в день звільнення ОСОБА_1 на його особистий картковий рахунок №2918.10010 було перераховано: заробітна плата - 977, 85 грн., допомога по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів підприємства за 5 днів - 492,30 грн., компенсація невикористаної щорічної відпустки - 3978,97 грн., загальна сума виплат склала 5449,12 грн., що підтверджується загальною відомістю від 21.02.2018 №35.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 19.02.2018р. надав до ДП НВК "Фотоприлад" листок непрацездатності, виданий КНП "Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" серія АДО №748590 (період непрацездатності з 25.01.2018 по 18.02.2018, причина непрацездатності - загальне захворювання) та комісією відповідача прийнято рішення призначити допомогу по тимчасовій непрацездатності за період з 25.01.2018 по 16.02.2018 (кількість днів, що підлягають оплаті - 23, у тому числі 18 днів за рахунок коштів Фонду соціального страхування, розмір допомоги - 100% (копія протоколу від 21.02.2018 №7) (а.с.29-31).

Як пояснив представник відповідача, у зв"язку з тим, що позивач не надав підприємству відповідні інформацію з Державного реєстру загальнообов"язкового державного соціального страхування про страховий стаж за минулий період, в результаті чого не підтвердив 6-місячний страховий стаж у 12-місячному періоді перед настанням страхового випадку, допомога по тимчасовій непрацездатності була надана відповідно до п.29 Порядку з розрахунку на місяць не вище за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом у місяці настання страхового випадку.

Згідно наданого відповідачем розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_1 по листку непрацездатності серії АДО №748590 (період непрацездатності з 25.01.2018 по 18.02.2018, кількість днів, що підлягають оплаті - 23, у тому числі 18 днів за рахунок коштів Фонду соціального страхування, розмір допомоги - 100%) проведено, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати 122,31 грн. (3723,00 : 30,44), розрахунок допомоги по тимчасовій непрацездатності: оплата перших 5 днів тимчасової епрацездатності за рахунок коштів підприємства проведена в сумі 611,55 грн. з утримання податків та обов'язкових зборів.

До виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області від ДП НВК «Фотоприлад» 22.02.2018 було надано заяву-розрахунок № 20/41 для здійснення фінансування щодо надання матеріального забезпечення по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_1 за рахунок коштів Фонду за 18 днів в сумі 2201,58 грн., в т.ч. ПДФО - 396,28 грн., військовий збір - 33,02 грн.

Від Фонду соціального страхування до ДП НВК «Фотоприлад» 28.02.2018 надійшли кошти для надання матеріального забезпечення ОСОБА_1 на окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у сумі 2201,58 грн., в т.ч. ПДФО - 396,28 грн., військовий збір - 33,02 грн. У цей же день ДП НВК «Фотоприлад» перераховано ОСОБА_1 на особистий картковий рахунок № 2918.10010 отримане від Фонду соціального страхування фінансування в сумі 1772,28 грн. (відомість від 28.02.2018 №41).

Між сторонами виник спір з приводу виплати у належному допомоги по тимчасовій непрацездатності, з приводу чого позивач звернувся до суд задним позовом, вказуючи на те, що внаслідок неповного розрахунку з вини відповідача останній повинен відшкодувати завдану позивачу моральну шкоду та виплатити середній заробіток по день фактичного розрахунку.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», Порядком обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахункувиплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. № 1266 (далі Порядок № 1266), ст.ст. 116, 117, 231-1 КзпП України.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» роботодавець зобовязаний надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом.

Згідно з ч.2 ст.16 вказаного Закону застраховані особи зобовязані надавати страхувальнику, страховику достовірні документи, на підставі яких призначається матеріальне забезпечення та надаються соціальні послуги відповідно до цього Закону.

Застраховані особи, які протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку за даними Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців, мають право на матеріальне забезпечення відповідно до цього Закону в таких розмірах: допомога по тимчасовій непрацездатності - виходячи з нарахованої заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, але не більше за розмір допомоги, обчислений із мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку ( ст.19 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування»).

Відповідно до ст.31 вказаного Закону підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатністю є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Як передбачено Порядком № 1266 сума страхових виплат застрахованій особі та оплати перших пяти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця обчислюється шляхом множення суми денної виплати, розмір якої встановлюється у відсотках середньоденної заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) залежно від страхового стажу, якщо його наявність передбачена законодавством, на кількість календарних днів, що підлягають оплаті. Розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців перебування у трудових відносинах (з першого до першого числа) за останнім основним місцем роботи застрахованої особи, що передують місяцю, в якому настав страховий випадок; для осіб, у яких через деякий час погіршився стан здоровя у звязку з раніше отриманим ушкодженням здоровя внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, - перед настанням тимчасової непрацездатності. Якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше 12 календарних місяців за останнім основним місцем роботи, розрахунковий період визначається за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа).Якщо протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку за даними Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування застрахована особа має страховий стаж менше шести місяців, середня заробітна плата визначається для розрахунку: допомоги по тимчасовій непрацездатності (крім тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, що повязані з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням), оплати перших пяти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця - виходячи з нарахованої заробітної плати, з якої сплачуються страхові внески, але в розрахунку на місяць не вище за розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом у місяці настання страхового випадку.

Відповідно до листа Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 04.01.2017 р. № 5.2-28-4 «Щодо визначення суми допомоги у випадку, коли працівник надав довідку за формою ОК-5 або ОК-7 після надання листка непрацездатності», якщо застрахована особа за основним місцем роботи перед настанням страхового випадку працювала менше шести місяців, для підтвердження страхового стажу їй необхідно надати страхувальнику інформацію з Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування про страховий стаж за минулий період за формою ОК-5 або ОК-7, які надаються Пенсійним Фондом України.У разі, якщо застрахована особа не надала роботодавцю довідку за формою ОК-5 чи ОК-7, в результаті чого не підтвердила шестимісячний страховий стаж у дванадцятимісячному періоді перед настанням страхового випадку, допомога по тимчасовій непрацездатності в такому випадку надається у розрахунку на місяць не вище за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом у місяці настання страхового випадку.Якщо ж застрахована особа надасть зазначену довідку після нарахування їй допомоги по тимчасовій непрацездатності відповідно до частини 4 статті 19 Закону N 1105 та підтвердить наявність шестимісячного страхового стажу у дванадцятимісячному періоді перед настанням страхового випадку, допомога по тимчасовій непрацездатності підлягає перерахунку незалежно від того, довідка надана до закінчення дванадцяти місяців з дня відновлення працездатності чи після їх закінчення, оскільки звернення за призначенням допомоги надійшло вчасно в терміни, передбачені нормою частини 5 статті 32 Закону N 1105.

Судом встановлено, що за позивач працював в ДП НВК «Фотоприлад з 03 серпня 2017 року, отже на момент настання 25 січня 2018 року страхового випадку (тимчасової непрацездатності) позивач працював менше шести місяців, тому для підтвердження страхового стажу позивачу необхідно було надати страхувальнику інформацію з Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування про страховий стаж за минулий період за формою ОК-5 або ОК-7, які надаються Пенсійним Фондом України, оскільки роботодавець не був вправі отримати відповідні відомості в інший спосіб, ніж від працівника.

В звязку з ненаданням позивачем роботодавцю довідки за формою ОК-5 чи ОК-7 відповідачем за відсутності підтвердження страхового стажу нарахування допомоги по тимчасовій непрацездатності було проведене, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом у місяці настання страхового випадку, в звязку з чим за перші пять днів непрацездатності сума такої допомоги за рахунок роботодавця була виплачена позивачу в сумі 611,55 грн. з утримання податків та обов'язкових зборів.

Разом з тим, протягом розгляду справи позивачем було долучено до справи довідку за формою ОК-5 (а.с.51-52), якою підтверджено страховий стаж позивача понад шість місяців перед настанням страхового випадку, чим доведений факт виплати такої допомоги по листку непрацездатності АДО №748590 у недостатньому розмірі, чим порушені права та законні інтереси, також на момент постановлення рішення у справі відповідачем не прийнято рішення про перерахунок допомоги по тимчасовій непрацездатності по вказаному листку, тому позовні вимоги про виплату суми допомоги підлягають до часткового задоволення.

Оскільки перед настанням страхового випадку 25.01.2018р. позивач не відпрацював повний рік, розрахунковим періодом є фактично відпрацьовані місяці за останнім місцем роботи з 01.09.2017р. по 31.12.2017р., сума доходу за вказаний період згідно довідки за формою ОК-5 (а.с.51-52) складає 15008,12 + 14442,66 + 15171,46 + 15169,00 = 59719,24 грн. Для обчислення середньоденної заробітної плати потрібно сукупну суму доходу за розрахунковий період, розділити на кількість календарних днів у цьому періоді 59719,24 :( 30+31+30+31) = 489,50 грн.

Допомога за листком непрацездатності обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на кількість календарних днів непрацездатності, при цьому перші пять днів непрацездатності (489,50 * 5 = 2447,50 грн.) оплачує роботодавець, починаючи з шостого дня допомога виплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування. Тому до стягнення з відповідача підлягає недоплачена сума допомоги за 5 днів в розмірі 2447,50 611,55 = 1835,95 грн.

Згідно статті 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників-роботодавців протягом десяти робочих днів після надходження заяви. Страхувальник роботодавець відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, які обліковуються на окремому субрахунку. Такі кошти можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам.

Таким чином, за змістом вказаного закону передбачено право працівника на отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності за лікарняним до п'яти днів включно - від роботодавця, а за період за лікарняним, який перевищує п'ять днів, з Фонду, тому щодо вимоги про стягнення з роботодавця допомоги по тимчасовій непрацездатності за період понад 5 днів - в цій частині позивачем обраний неналежний спосіб захисту, який суперечить вищевказаним правовим нормам.

Разом з тим, працівникам за цим законом забезпечені гарантії на отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності за рахунок Фонду на підставі відповідної заяви роботодавця. Тому, у випадку відмови роботодавця надати Фонду необхідну для здійснення виплати допомоги заявку-розрахунок, працівник може ставити питання про покладення такого обов'язку на нього, а не про стягнення з нього такої допомоги, що призводить в такому разі при настанні страхового випадку до дисбалансу у правовідносинах між застрахованим працівником, страхувальником в особі роботодавця та Фондом.

Враховуючи вищенаведений аналіз законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що з урахуванням ситуації, що склалась на день ухвалення судом рішення по суті спору, у суду не має підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення недоплаченої допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю з роботодавця, крім перших п'яти днів, тому позовні вимоги про стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ст.237-1 КзпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В судовому засіданні встановлено, що невиплата у повному обсязі допомоги по тимчасовій непрацездатності сталась у зв'язку з ненаданням позивачем роботодавцю довідки за формою ОК-5 щодо підтвердження страхового стажу у встановленому законом порядку, тому суд приходить до висновку про доведеність відповідачем відсутності вини у неповному розрахунку з позивачем з виплати допомоги з тимчасової непрацездатності та пов'язаним з цим моральними переживаннями та в зв'язку з цим вважає, що не підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні та моральної шкоди.

Посилання позивача на свою необізнаність щодо необхідності надання такої довідки для підтвердження страхового стажу суд вважає такими, що не обгрунтовують позовні вимоги, оскільки положення нормативно-правових актів оприлюднюються у встановленому законом порядку, а тому вважаються такими, що доведені до відома населення належним чином.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог.

Встановлено, що позивачем понесені судові витрати на оплату судового збору в сумі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією в матеріалах справи, а тому з відповідача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 70,48 грн. пропорційно до задоволеної частини вимог. Вимоги про стягнення з відповідача судових витрат позивача на надання правничої допомоги в сумі 3000 грн. не підлягають до задоволення, оскільки у позовній заяві позивачем не вказувався попередній розрахунок таких витрат. Відповідно до ч.2 ст.134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Керуючись п.3 розділу Х11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-У111 «Про судоустрій та статус суддів», Закону «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» та Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою КМУ від 26.09.2001№ 1266, ст.ст.4,12,13,81,83,89,141,258,259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 116, 117, 231-1 КзпП України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства Науково-виробничий коплекс "Фотоприлад" про стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності задоволити частково.

Стягнути з Державного підприємства Науково-виробничий комплекс "Фотоприлад" (, вул.Байди Вишневецького, 85, м.Черкаси, 18001) на користь ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_2) недоплачену за рахунок роботодавця суму допомоги по тимчасовій непрацездатності в розмірі 1835,95 грн., судові витрати по оплаті судового збору в сумі 70,48 грн., всього стягнути 1906,43 грн.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні та моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через місцевий суд (з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області) протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Дата виготовлення повного тексту рішення 31 липня 2018 року.

Позивач: ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_2)

Відповідач:Державне підприємство Науково-виробничий комплекс "Фотоприлад" (, вул.Байди Вишневецького, 85, м.Черкаси, 18001)

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.