Номер провадження: 22-ц/785/555/18
Номер справи місцевого суду: 494/203/17
Головуючий у першій інстанції Курта Л. С.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2018 року м. Одеса

Справа № 494/203/17

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

учасники справи:

- позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

- відповідач - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Березівського районного суду Одеської області, ухвалене під головуванням судді Курти Л.С. 01 серпня 2017 рокув м. Березівка Одеської області, у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У березні 2017 р. публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - Банк) звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.05.2015 р. на загальну суму - 13 644,69 грн., з яких: - заборгованість за кредитом - 5 039,90 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 1,40 грн.; - штраф - 2 958,87 грн..

Позовна заява мотивована тим, що 15.05.2014 р. між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі - 10 539,88 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою - 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позичальник порушив зобов'язання за кредитним договором з повернення кредиту, сплаті процентів. Станом на 01.02.2017 р. виникла заборгованість у вищевказаному розмірі.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 01.08.2017 р. вищевказаний позов Банку задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі - 13 644, 69 гр..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 15.05.2014 р. ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі - 10 539,88 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі - 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідачка підтвердила заявою свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими Банком Умовами, правилами та тарифами складають кредитний договір.

Заявою відповідачка підтвердила той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування у Банку.

Станом на 11.02.2017 р. виникла прострочена заборгованість відповідачки перед Банком з повернення кредиту в загальному розмірі - 13 644,69 гр., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 5 039,90 гр.; - заборгованість по процентам та користування кредитом - 1,40 грн.; - заборгованість за пенею та комісією - 5 644,52 гр.; - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 2 958,87 грн..

Факт наявності заборгованості підтверджуються розрахунком заборгованості за договором №б/н від 15.05.2014 р., Генеральною угодою від 15.05.2014 р. (а. с. 94 - 94 зворотня сторона).

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову Банку в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

ОСОБА_4 вказує на те, що справу розглянуто за її відсутності за її першої неявкою. Суд не з'ясував чи отримувала вона та яким чином кошти, чи знімала вона кошти з картки. Розрахунок заборгованості не є первинним бухгалтерським документом. Неможливо встановити з якими саме Умовами та правилами вона була ознайомлена. З виписки Банку по рахунку вбачається тільки перекази коштів, а не їх зняття.

ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Представник Банку в судове засідання не з'явився. Банк про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки представника не повідомив. Відзиву на апеляційну скаргу, заяв та клопотань не надав. не надав.

Частиною 2 ст. 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у результатах розгляду справи, думку осіб, які прийняли участь у розгляді справи про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності інших її учасників.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України, чинних на час ухвалення рішення судом першої інстанції, передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України, чинного на час апеляційного перегляду, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене не підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам законодавства у повній мірі не відповідає. Погодитися повністю з вищевказаними висновками суду першої інстанції не можна.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про існування між сторонами кредитних правовідносин, невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, наявність заборгованості за кредитним договором. Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 11, 15, 509, 525, 526, 530, 610, 1054 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 12, 13, 263, 264 ЦПК України) права.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно із ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо розміру заборгованості.

Визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню на користь Банку, колегія суддів виходить з наступного.

У стягненні заборгованості по комісії у сумі - 5 644,00 грн. необхідно відмовити, виходячи з того, що стягнення щомісячної комісії є незаконною (п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 р. № 168). Окремо пеня від комісії Банком не виокремлено.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання . Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено нарахування пені у разі виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн..

Відповідно до п. п. 1.1.5.32 Умов надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів щодо будь-якого з грошових зобов'язань передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити Банку судовий штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

Відповідно до п. п. 2.1.1.7.6. Правил користування платіжною карткою при порушенні клієнтом строків платежів щодо будь-якого з грошових зобов'язань передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити Банку судовий штраф за звернення Банку до суду в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

Пунктом Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаної в цій Генеральній угоді, Умовах і правилах, більше ніж на 31 день позичальник сплачує штраф у розмірі - 2 958,87 грн..

Тобто, умовами спірного договору, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за прострочення (порушення строків виконання, несвоєчасне виконання) грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення але не менше встановленого договором (наказів банку) розміру пені за місяць з можливістю збільшення такого мінімального розміру у разі виникнення прострочення за другий місяць поспіль.

У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.32 та 2.1.1.7.6 кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів щодо будь-якого з грошових зобов'язань передбачених цим договором більше ніж на 30 днів.

Тобто застосування і штрафу і пені пов'язано з порушенням позичальником строків виконання грошових зобов'язань за договором, що є подвійною відповідальністю.

Таким чином, накористь Банку необхідно стягнути заборгованість у загальному розмірі - 5 041,30 грн., яка складається з: - заборгованість по тілу кредиту - 5 039,90 грн.; - відсотки - 1,40 грн..

Доводи апелянта є частково обґрунтованими в частині розміру заборгованості.

Доводи апелянта про не з'ясування судом отримання нею коштів, чи знімала вона кошти з картки, розрахунок заборгованості не є первинним бухгалтерським документом, неможливо встановити з якими саме Умовами та правилами вона була ознайомлена, з виписки Банку по рахунку вбачається тільки перекази коштів, а не їх зняття, колегія суддів не приймає до уваги виходячи з наступного.

Підписавши заяву анкету (а. с. 6) відповідачка прийняла пропозицію Банку та приєдналася до Договору згідно Умов та правил банківських послуг, на умовах зазначених в анкеті. Згідно вказаної заяви відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами Банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді.

Отримання коштів, зняття коштів з картки підтверджується наявністю платіжної картки, яка була надана відповідачкою апеляційному суду для огляду, наявними у справі розрахунком заборгованості (а. с. 5 - 5 зворотня сторона), випискою по картковому рахунку (а. с. 84 - 85) щодо руху коштів, поповнення рахунку.

Доводи апелянта про те, що справа розглянута за її першої неявкою спростовуються наявними у справі відомостями щодо неодноразового сповіщення останньої про судові засідання, її участь у судових засіданнях (а. с. 49 - на 23.03.2017 р.; а. с. 57 - присутня у судовому засіданні 23.03.2017 р.; а. с. 60 - на 10.04.2017 р.; а. с. 69 - на 27.04.2017р; а. с. 75 - присутня у судовому засіданні 27.04.2017 р.; а. с. 90 - на 01.08.2018 р.).

Таким чином, апеляційна скарга є частково обґрунтованою, підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині визначення розміру заборгованості, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам, необхідно стягнути: 1) з ОСОБА_4 на користь Банку судовий збір за подання позову в сумі - 640,00грн.; 2) з Банку на користь ОСОБА_4 судовий збір за подання апеляції у сумі - 840,00 грн..

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4- задовольнити частково.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 01 серпня 2017 року- змінити.

Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (паспорт серії НОМЕР_2, реєстраційний номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (680514, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код ЄДРПОУ - 14360570) заборгованість за укладеним 15 травня 2006 року кредитним договором б/н станом на 11 лютого 2017 року на загальну суму - 5 041 (п'ять тисяч сорок одна) грн. 30 коп., яка складається з: - заборгованість по тілу кредиту - 5 039 (п'ять тисяч тридцять дев'ять) грн. 90 коп.; - відсотки - 1 (одна) грн. 40 коп..

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (паспорт серії НОМЕР_2, реєстраційний номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (680514, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, Код ЄДРПОУ - 14360570) судовий збір у сумі - 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп..

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (680514, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, Код ЄДРПОУ - 14360570) на користь ОСОБА_4 (паспорт серії НОМЕР_2, реєстраційний номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1) судовий збір у сумі - 840 (вісімсот) грн. 00 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 30 липня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

О. М. Таварткіладзе