Постанова

Іменем України

11 липня 2018 року

м. Київ

справа № 335/13421/15-ц

провадження № 61-13924св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Оржонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2016 року у складі судді Соболєвої І. П. та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області

від 18 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Осоцького І. І., Кухаря С. В.,

Гончар М. С.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ УПСК»), ОСОБА_4 про відшкодування доходу, втраченого внаслідок ушкодження здоров'я у результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 08 березня 2014 року у м. Запоріжжі на перехресті проспекту Леніна та вулиці Лермонтова відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ніссан», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортного засобу ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, який при цьому перебував у стані алкогольного сп'яніння. Постановою Василівського районного суду Запорізької області від 25 червня 2014 року встановлений факт вчинення ОСОБА_4 адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 130 КУпАП та провадження по адміністративній справі було закрито у зв'язку із закінченням строку накладення на особу адміністративного стягнення, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено транспортний засіб «Ніссан», реєстраційний номер НОМЕР_1, а позивач отримав тілесні ушкодження та того ж дня госпіталізований швидкою медичною допомогою м. Запоріжжя до міської клінічної лікарні.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 застрахована згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/1026223, страховик ПрАТ «УПСК».

Відповідно до вищезазначеного полісу ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, становить 100 000,00 грн.

09 квітня 2014 року позивач надав до Дніпропетровської обласної дирекції ПрАТ «УПСК» письмове повідомлення про настання страхового випадку, повний пакет відповідних документів та заяву на виплату страхового відшкодування, які були прийняті співробітником відділу врегулювання збитків, який повідомив позивача, що з метою з'ясування розміру доходів позивача, компанія направить відповідні запити до податкової служби, медичних закладів, щоб отримати об'єктивну інформацію про розмір доходів, періоду лікування.

Порядок та умови виплати страхового відшкодовування врегульовані Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за статтею 25 якого у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати працездатності. Доходи потерпілого для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, обчислюються як різниця між доходом за попередній (до ДТП) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною.

Якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний дохід з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та дохід протягом фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі.

Однак ПрАТ «УПСК» не виконав зазначені вимоги закону та не здійснив страхове відшкодування у строк, передбачений законом.

За період часу, з 09 квітня 2014 року по 08 липня 2015 року, жодних листів чи запитів щодо надання додаткових документів, відомостей, інформації тощо, необхідних для здійснень виплати страхового відшкодування, позивач не отримував.

Також позивач не створював жодних перешкод ПрАТ «УПСК», пов'язаних з розслідуванням обставин страхового випадку, тому останній повинен сплатити позивачу страхову суму за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, яка складається з наступного.

Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи - підприємця за 2013 рік сума доходу позивача склала 672 000,00 грн. Також згідно з листом від 10 червня 2014 року ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська відповідно до поданих податкових декларацій позивача за період з 01 по 31 березня 2014 дохід становить 0,0 грн, та за період з 01 по 30 квітня 2014 року - також 0,0 грн.

У зв'язку з перебуванням позивача на лікарняному внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у період з 08 березня по 01 квітня 2014 року він був позбавлений можливості займатися своєю підприємницькою діяльністю, внаслідок чого не був отриманий відповідний дохід, який позивач вважає втрачений, а саме: 672 000,00 грн (дохід за 2013 рік): 12 місяців х 2 місяці (неотриманого доходу) = 112 000,00 грн.

Враховуючи, що ліміт відповідальності становить 100 000,00 грн, а з урахуванням вже сплаченої суми у розмірі 1 053,05 грн, сума втраченого доходу складає 98 946,95 грн, яку позивач просив стягнути з ПрАТ «УПСК».

Також позивачу неправомірними діями ОСОБА_4 заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що ОСОБА_4, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, скоїв ДТП, у якій постраждав позивач, який госпіталізований до медичного закладу, позивачем перенесений стрес, хвилювання за своє здоров'я, змінився звичайний спосіб життя, був пошкоджений його автомобіль. Розмір душевних страждань позивач оцінює в 10 000,00 грн, які просить стягнути з відповідача ОСОБА_4

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 98 946,95 грн. Стягнуто з

ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 5 000,00 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 18 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ПрАТ «УПСК» відхилено. Рішення Орджонікідзевського районного суду

м. Запоріжжя від 26 липня 2016 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У листопаді 2016 року ПрАТ «УПСК» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 18 жовтня 2016 року, в якій просить змінити оскаржувані судові рішення та зменшити суму стягнутого страхового відшкодування, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій в основу оскаржуваних рішень та підрахунку суми відшкодування покладено частину другу статті 25 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тоді як до правовідносин, що виникли, має застосовуватись частина перша зазначеної статті, оскільки доходи потерпілого, як особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, обчислюється як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, а ухвалою від 05 квітня 2017 року зазначену справу призначено до судового розгляду.

У червні 2017 року від ОСОБА_3 надійшли заперечення на касаційну скаргу ПрАТ «УПСК», в яких заявник просить відхилити вказану касаційну скаргу та залишити без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню, оскільки фактично зводиться до переоцінки доказів, яким суди надали належну оцінку.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

У березні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано вказану цивільну справу до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення судів першої і апеляційної інстанцій підлягають скасуванню із ухваленням нового рішення.

Висновок суду касаційної інстанції ґрунтується на такому.

Судом установлено, що 08 березня 2014 року о 03:30 годині у м. Запоріжжі на

вул. Лермонтова ОСОБА_4, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_3, виїхав на перехрестя з

проспектом Леніна на заборонений сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем «Ніссан», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія

ОСОБА_3, який рухався у напрямку площі Маяковського.

Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджено. Водій ОСОБА_4 порушив вимоги пункту 8.7.3 та пункту 2.9а Правил дорожнього рухуУкраїни, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Постановою Василівського районного суду Запорізької області від 25 червня

2014 року встановлений факт вчинення ОСОБА_4 адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, 130 КУпАП, та провадження у адміністративній справі закрито у зв'язку із закінченням строку накладення на особу адміністративного стягнення, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкоджений транспортний засіб «Ніссан», реєстраційний номер НОМЕР_1, а позивач отримав тілесні ушкодження та того ж дня госпіталізований швидкою медичною допомогою м. Запоріжжя до міської клінічної лікарні.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 застрахована згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортного засобу № АС/1026223, страховик - ПрАТ «УПСК».

Позивач ОСОБА_3 визнаний потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 08 березня 2014 року і призвела до тимчасової втрати ним працездатності.

Відповідно до виписки за № 1424 Комунального закладу «Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. Мечникова» позивач знаходився на обстеженні та лікуванні у відділенні церебральної нейрохірургії у період з 11 по 20 березня 2014 року з діагнозом: струс головного мозку, забита рана голови.

Після зазначеного лікування позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділені клініки Державної медичної академії з 21 березня по

01 квітня 2014 року з діагнозом: гостра відкрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку з вираженим астенічним станом, помірним ликвородинамічним синдромом.

Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи - підприємця за 2013 рік сума доходу позивача склала 672 000,00 грн. Також згідно з листом від 10 червня 2014 року Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Дніпропетровська відповідно до поданих податкових декларацій позивача за період з 01 по 31 березня 2014 року дохід становить 0,0 грн, за період

з 01 по 30 квітня 2014 року дохід становить 0,0 грн.

За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі статтями 7, 8 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Україні здійснюється обов'язково. Страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Стаття 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 23.1 Закону передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим.

Зі змісту статті 25 Закону вбачається, що шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим. У зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - не отримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний дохід з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та дохід протягом фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі.

Таким чином, відшкодування шкоди, пов'язаної з тимчасовою втратою працездатності розраховується відповідно до приписів статті 25 Закону, з якої вбачається, що доходи потерпілого, який забезпечує себе роботою самостійно, обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною.

Згідно з наданою потерпілим його податковою декларацією як платника єдиного податку фізичної особи - підприємця за 2013 рік сума доходів склала 672 000,00 грн, за 2014 рік вона склала 650 000,00 грн, тобто неотримані доходи за період непрацездатності складають 22 000,00 грн.

Враховуючи, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, тому рішення судів першої і апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог на підставі статті 412 ЦПК України.

Отже, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про задоволення касаційної скарги, скасування рішень судів першої й апеляційної інстанцій у частині відшкодування доходу, втраченого внаслідок ушкодження здоров'я у результаті дорожньо-транспортної пригоди, та постановлення в цій частині нового рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнити частково у зв'язку з неотриманням доходів у період непрацездатності, які складають 22 000,00 грн.

Відповідно до статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК Українипередбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у справі, що розглядається, позов задоволено частково, то в порядку частини першої статті 141, підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви - 220,00 грн; з позивача на користь відповідача за подання апеляційної скарги - 846,42 грн; за подання касаційної скарги - 923,36 грн; а всього з відповідача - 220,00 грн, з позивача - 1769,78 грн.

Керуючись статтями 141, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити частково.

Рішення Оржонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 18 жовтня 2016 року скасувати в частині стягнення страхового відшкодуваннята ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 22 000,00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_3 судовий збір за подання позовної заяви у сумі 220,00 грн.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» судовий збір за подання апеляційної скарги - 846,42 грн, за подання касаційної скарги - 923,36 грн, а всього стягнути 1 769,78 грн.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І.Усик