Справа № 279/1329/18
Номер рядка звіту 30
номер провадження 2/279/951/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2018 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Невмержицької О.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Коростень в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення злочину,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення злочину, зазначивши, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 20.07.2017 року він отримав тяжкі тілесні ушкодження. Вироком Коростенського міськрайонного суду від 08.02.2018 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України. Даний вирок набрав законної сили. В результаті отриманих травм він проходов тривале лікування в період з 15.08.2017 року по 21.09.2017 року, з 22.09.2017 року по 11.10.2017 року, з 21.10.2017 року по 29.11.2017 року, з 30.11.2017 року по 18.12.2017 року, а також був госпіталізований до обласної клінічної лікарні "Горбачевського" де перебував на стаціонарному лікуванні з 12.10.2017 року по 20.10.2017 року. За час лікування він витратив 17002,07 гривень. Відповідач частково відшкодував йому витрати на лікування, однак в повному розмірі заподіяна шкода йому не відшкодована. Просив стягнути з відповідача на його користь 14002,07 гривень завданих матеріальних збитків.

Крім того, вважає, що діями відповідача йому спричинена моральна шкода, так внаслідок ДТП він пережив душевні страждання, зазнав значного фізичного болю, емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я та життя. Також були порушені його нормальні життєві зв`язки через неможливість продовжувати активне громадське життя, він не має можливості виконувати необхідну роботу по господарсту та свої трудові обов`язки на підприємстві. Оскільки він являється опікуном неповнолітньої дитини, то в період часу лікування не мав можливості в повній мірі виконувати свої обов`язки опікуна, що дуже його пригнічувало та створило додаткові душевні хвилювання. Розмір моральної шкоди оцінює в 50000,00 грн., яку просить сятнути з відповідача на його користь, та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 гривень.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) осіб.Відповідач надав відзив на позовну заяву, який за згодою позивача прийнятий судом. Позивач відповідь на відзив не подав.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, з підстав зазначених в повній заяві. При цьому, уточнили предявлені вимоги, зазначивши, оскільки відповідач добровільно відшкодував позивачу матеріальні збитки в розмірі 8000 гривень, просили стягнути на користь позивача заподіяні матеріальні збитки в розмірі 9002,07 гривень, моральні збитки в розмірі 50000 гривень та понесені судові витрати.

Відповідач та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги визнали частково з підстав викладений у відзиву, не заперечили щодо відшкодування заподіяних матеріальних збитків в розмірі 9002,07 гривень та моральних збитків в розмірі 1000 гривень, оскільки вказаний позивачем розмір моральної шкоди є значно завищеним та необґрунтованим. Він не взмозі відшкодувати такі збиткі, так як не має таких коштів, крім того, на його утриманні перебуває онко хвора двоюрідна бабуся.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши їх в сукупності з письмовими матеріалами справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що вироком Коростенського міськрайонного суду від 08.02.2018 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, якщо він протягом зазначеного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Даний вирок суду набрав законної сили.

Як зазначено у вироку, 20.07.2017 року близько 13 години, керуючи технічно справним автомобілем «Mersedes - Benz", реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись зі швидкістю, яка не перевищувала дозволеної, по проїзній частині автодороги по вул.Кемського в напрямку вул.Грушевського м.Коростень проїхавши під шляхопроводом на відстані близько 170 м від повороту на вул.Музейну, в порушення вимог пунктів 2.3б),13.1,13.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, в яких сказано, що - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов"язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та крпілення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу; під час обгону, випередження, об"їзду перешкоди чи зустрічного роз"їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху, проявив неуважність та не врахував дорожньої обстановки та її змін, під час об"їзду перешкоди не дотримався безпечного інтервалу, створив небезпеку для учасників руху, що призвело до наїзду на велосипедиста ОСОБА_1, який рухався попереду в попутному напрямку по правому краю проїзної частини.

В результаті даної ДТП ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обовязковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст.23 ЦК України, особа має на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У відповідності до вимог ст.ст.1166,1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У зв`язку із завданими тілесними ушкодженнями ОСОБА_1 проходив тривале лікування в період з 15.08.2017 року по 21.09.2017 року, з 22.09.2017 року по 11.10.2017 року, з 21.10.2017 року по 29.11.2017 року, з 30.11.2017 року по 18.12.2017 року, а також був госпіталізований до обласної клінічної лікарні "Горбачевського" де перебував на стаціонарному лікуванні з 12.10.2017 року по 20.10.2017 року. За час проходження лікування він витратив кошти в розмірі 17002,07 грн., що стверджується відповідними квитанціями та медичними документами.

Вказані обставини відповідачем не оспорено та спростовано не було.

Але, враховуючи, що відповідачем в добровільному порядку позивачу було відшкодовано 8000 гривень нанесених матеріальних збитків, про що не заперечив в судовому засіданні сам позивач, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальних збитків підлягають стягненню в розмірі 9002,07 гривень, розмір яких було визнано відповідачем.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг душевних страждань, які зазнав позивач внаслідок неправомірних дій відповідача та заподіяння йому ушкоджень здоровю (тяжкі тілесні ушкодження), тривалість цих негативних наслідків, вимушеність змін у життєвих стосунках позивача та необхідність докладати додаткових зусиль для можливості відновлення порушеного права, його вік, сімейний стан та стан здоровя.

Також суд враховує тяжкість вчиненого відповідачем злочину (згідно ст.12 КК України являється тяжким), вчинення необережного злочину, неодноразове перебування позивача на лікуванні в різних лікувальних закладах, тривалість цих лікувань, поведінку обвинуваченого у кримінальному провадженні (визнання вини, часткове добровільне відшкодування матеріальних збитків) і оцінює заподіяну шкоду в розмірі 25000 гривень, що є достатнім, розумним та справедливим для відшкодування заподіяного виду шкоди, з огляду на можливість реального отримання відшкодування з урахуванням сімейного та майнового стану відповідача.

Відповідачу було розяснено його право заявляти клопотання, в тому числі про призначення психологічної експертизи, оскільки у своїх поясненнях він вказував на відсутність вказаної експертизи в матеріалах справи, однак він не скористався даним правом, від проведення експертизи відмовився.

Відповідно до змісту вимог ст.ст.12,13,76-81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Разом з тим, посилання відповідача на те, що він утримує свою двоюрідню бабусю, яка тяжко хворіє та потребує його допомоги, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки останнім не було надано суду належних та допустимих доказів того, що саме він здійснює за бабусею постійний догляд, проживає з нею, та які саме витрати несе на її утримання.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.4,12,81,82,141,263-265 ЦПК України, ст.ст.22,23,1166,1167 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9002 гривень 07 копійок заподіяної матеріальної шкоди, 25000 гривень заподіяної моральної шкоди та 352 гривни 40 копійок понесених судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 704 гривни 80 копійок судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2.

Представник позивача: ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_3 виданий 09.01.1998 року.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_4.

Представник відповідача: ОСОБА_4, місце перебування: м.Житомир, вул.Перемоги, 11.

Суддя : Невмержицька О.А.