АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 638/5569/18

Провадження № 22-ц/790/3796/18

24 липня 2018 року

м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Бойко А. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 21 травня 2018 року (суддя Штих Т.В.)

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_3, Головне управління ДФС у Харківській області про стягнення грошової суми, -

встановив:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_3, Головне управління ДФС у Харківській області про стягнення грошової суми.

З метою забезпечення позову позивач заявила клопотання, в якому просила забезпечити позов шляхом арешту

- квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 117, 2 кв. м., житловою площею 63, 9 м. кв.; Земельної ділянки, кадастровий номер : НОМЕР_2, площею 0,15 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2;

- житлового будинку з магазином непродовольчих товарів, літ. «А-2» з господарськими будівлями та спорудами: літ. «Д» гараж, літ. «Б» сарай, літ «Д1» сарай, літ. «дп» льох, літ. «Е» вбиральня, 31 -7 огорожа, літ. «к» колонка, літ. «В» вигрібна яма, 1 замощення, загальна площа 424, 9 кв. м., житлова площа: 47, 2 м.кв. адреса: АДРЕСА_2;

- гаражного боксу НОМЕР_3 в літ. «Д-2», загальною площею 47, 7 м.кв. а дреса: АДРЕСА_3.

В обґрунтування клопотання посилалась на ті обставини, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було встановлено, що власником даного майна є відповідач.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.05.2018 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково. Заборонено відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 117, 2 кв. м., житловою площею 63, 9 м. кв.; гаражного боксу НОМЕР_3 в літ. «Д-2», загальною площею 47, 7 м.кв. адреса: АДРЕСА_3, які належать ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_4. У задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою скасувати заходи забезпечення позову. При цьому посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності та бути співмірними з заявленими вимогами.

Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Постановлюючи ухвалу про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, суд виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз'яснено, що позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно з п. 4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Судовим розглядом встановлено, що між сторонами існує реальний спір щодо стягнення грошової суми. ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики і просила стягнути 3 507 820 гривень.

Згідно матеріалів справи право власності на квартиру та гаражний бокс зареєстровано за відповідачем (а.с. 39-48).

Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України та мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Доводи апеляційної скарги про те, що застосовані судом першої інстанції заходи забезпечення позову не співмірні з заявленим позовним вимогам, на увагу не заслуговують, оскільки позов заявлено на суму 3 507 820 гривень, а заборонено відчуження майна загальною вартістю, яка не перевищує цієї суми.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 21.05. 2018 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 21 травня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко