Справа №150/410/18
Провадження по справі №2/150/165/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2018 року Чернівецький районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Цимбалюк Л.П.

при секретарі Володовській А.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2 до Сокільської територіальної громади в особі Сокільської сільської ради Чернівецького району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду звернулася ОСОБА_1 із зазначеним позовом, в якій просить встановити факт родинних відносин, зокрема, що ОСОБА_2 являється рідним дядьком ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а також визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 1,8477 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану на території Сокільської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, яку ОСОБА_3 успадкував після смерті матері ОСОБА_4, якій земельна ділянка належала згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 07 березня 2002 року.

Відповідно ч.1ст.188 ЦПК України в одній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

У пункті 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, № 10 роз'яснюється, що подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору.

У випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами (п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах").

На виконання вимог ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додано документи (квитанції), що підтверджують сплату судового збору за дві вимоги у порядку та розмірі, встановлених положеннями Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, №3674-VI та Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року, №2246-VІІІ.

Сторони в підготовче засідання не з'явилися, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, через канцелярію Чернівецького районного суду Вінницької області подали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Позивач свої вимоги підтримує на умовах, викладених в позовній заяві, просить їх задоволити.

Відповідач - виконком Сокільської сільської ради Чернівецького району, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України (ч.4 ст.200 ЦПК України).

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Пунктом 2 частини 4 статті 274 ЦПК України встановлено, що в порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянуті справи, зокрема, у спорах щодо спадкування.

У відповідності до положень п.2 ч.4 ст.274 ЦПК України дана цивільна справа не підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження, тому згідно ухвали від 02.07.2018 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, ґрунтуючись на наступних підставах.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер племінник ОСОБА_2 (особи, в інтересах якої заявленого позов), ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3, видане повторно 15.12.2017 року Чернівецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 14).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді передметів домашнього вжитку та земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 площею 1,8477, розташованої на території Сокільської сільської радим Чернівецького району Вінницької області.

Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ - 018 від 11.05.2018 року вбачається, що вказана земельна ділянка є землею сільськогосподарського призначення, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вказану земельну ділянку ОСОБА_3 успадкував після смерті матері ОСОБА_4, однак, спадкових прав у встановленому законом порядку не оформив (а.с. 16).

Оголошення про втрату свідоцтва про право на спадщину на ім'я ОСОБА_3, яке він отримав післяі смерті матері ОСОБА_4, надруковано на сьомій сторінці газети «Чернівецька зоря» №27 (2044) від 06 липня 2018 року.

Як свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, наданий 11.01.2018 року за №6 Чернівецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, матір'ю ОСОБА_3 являється ОСОБА_4 (тобто, сестра ОСОБА_2) (а.с. 26).

Як свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4, видане повторно 17.11.2017 року Чернівецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 13).

Статтею 1263 Цивільного кодексу України встановлено, що у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

ОСОБА_2, будучи у відповідності до положень ст.1263 ЦК України, спадкоємцем третьої черги, спадщину після смерті ОСОБА_3 (тобто, племінника) фактично прийняв у квітні 2014 року, ним було взято майно спадкодавця, постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в с. Сокіл Чернівецького району Вінницької області, що стверджується довідкою, виданою виконкомом Сокільської сільської ради Чернівецького району Вінницької області (а.с. 19).

Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5 являється позивач, що стверджується копією заповіту, складеного 23.11.2007 року, який є належним чином посвідченим секретарем виконкомом Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області (а.с. 8).

Однак, ОСОБА_2 не має можливості належним чином оформити спадкові права на земельну ділянку, у зв'язку із відсутністю оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку, яка є об'єктом спадкування, а також через відсутність документів, що підтверджують родинні відносини спадкодавця та ОСОБА_6, що стало підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_7, про що свідчить постанова державного нотаріуса Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області від 09.01.2018 року, №1/02-31 (а.с. 22).

Згідно довідки, виданої виконкомом Сокільської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 17.01.2018 року за №33, ОСОБА_2, дійсно, являється дядьком ОСОБА_3 (а.с. 29).

Факт родинних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 крім того підтверджено випискою із по господарської книги за 1970 - 1976 роки по Сокільській сільській раді по домоволодінню матері ОСОБА_2, наданою виконкомом Сокільської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, відповідно до якої ОСОБА_8 (тобто, мати ОСОБА_7) та ОСОБА_2 являються сестрою та братом (а.с. 32).

Як вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, наданий 11.01.2018 року за №6 Чернівецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, 18.09.1978 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 укладено шлюб, актовий запис №19, після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 присвоєно прізвище ОСОБА_10 (а.с. 24).

Як свідчить довідка, видана відділом у Чернівецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 12.06.2018 року за №0-2-0.38-207/120-18, технічна документація по нормативній грошовій оцінці на земельну ділянку, яка належала померлій ОСОБА_4, не розроблялася (а.с. 31).

У листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 зазначено, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Вище зазначеним листом ВССУ від 16.05.2013 за №24-753/0/4-13 звернуто увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Матеріалами справи підтверджено наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину (а.с. 22).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст.1 ст.328 ЦК України).

Відповідно до пункту «г» частини 1 статті 81 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року, №2768-ІІІ громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

У пункті «а» статті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначається, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що згідно з частиною першою статей 81, 82 ЗК право власності на земельну ділянку набувають громадяни України та юридичні особи, створені громадянами або юридичними особами України.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за свідоцтвом про право на спадщину.

Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Відповідачем визнаються позовні вимоги в повному обсязі на умовах, викладених в позовній заяві.

Встановлення факту родинних відносин має для ОСОБА_2 юридичне значення, оскільки необхідне йому для оформлення спадщини в нотаріальному порядку.

Вище викладене відповідно до ст.315 ч.1 п.1, ст.319 ЦПК України дає підстави суду для задоволення заяви.

Враховуючи в сукупності всі обставини справи, беручи до уваги докази, які одержані у встановленому законом порядку, суд з метою захисту майнових прав ОСОБА_2 приходить до висновку про задоволення його позовних вимог.

При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

На підставі ст.81 Земельного кодексу України, ст., ст.1217, 1218, 1225, 1268 ч.5, 1296, 1297 ЦК України, керуючись ст., ст.10, 11, 81, 197, 198, 200, 206 ч.4, 263 - 265, 315, 319 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задоволити повністю.

Встановити, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється рідним дядьком ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 1,8477 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану на території Сокільської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, яку ОСОБА_3 успадкував після смерті матері ОСОБА_4, якій земельна ділянка належала згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 07 березня 2002 року.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Чернівецький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення (п.15, п.п.15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, тобто, у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: Л.П. Цимбалюк