Справа № 171/1266/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2018 року м. Апостолове Дніпропетровської області
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді Чумак Т.А.
за участю секретаря Жандарук В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове Дніпропетровської області справу за поданням державного виконавця Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,
встановив:
27.06.18 року до суду надійшло подання державного виконавця Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань.
09.11.2017 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлені сторонам виконавчого провадження.
Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, будь - яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснено. Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації, наданої на запити, майно, належне боржнику на праві власності, відсутнє. Виконавцем 09.11.2017 року № 21373, 19.01.2018 року № 34856 на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з»явилася, про причини неявки не повідомила виконавця. Виїздом за місцем мешкання боржника встановлено, що боржник знаходиться за кордоном на заробітках, однак кошти за рішенням суду не сплачує.

Відповідно до ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконанні зобовязання до виконання зобовязань або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобовязань. Наявність у ОСОБА_1 невиконаних зобовязань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Вивчивши надані матеріали, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч.ч.2,3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Враховуючи зазначене, при вирішенні питання про тимчасове обмеження конституційного права, державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну" громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Відповідно п.5 вищевказаної статті Закону, громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначеної норми матеріального закону витікає, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобов'язань, але і факту ухилення від їх виконання, а також наявність паспорту для виїзду за кордон.

Поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобовязаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно зявлятися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Пунктом 19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, підлягає з'ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов'язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Судом встановлено, що на виконанні Апостолівського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження 55118517 з виконання виконавчого листа № 756/7539/17, виданого 11.07.2017 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення із ОСОБА_1 боргу в сумі 43671,74 грн. на користь ТОВ «Фінансова компанія ОСОБА_2».

У процесі виконання рішення суду державним виконавцем вжито заходи з примусового виконання рішення суду, а саме: 09.11.2017 винесено постанову про арешт майна боржника. 09.11.2017 року, 19.01.2018 року на адреси боржника надсилалися виклики про явку до державного виконавця, однак ОСОБА_1 на виклик не з'явилась, про причини неявки не повідомила.

Згідно даних бази ЄІАС УМП ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, було оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії ЕF № 225700 від 28.02.2014 року підрозділом 1234.

Відповідно до відомостей наданих на запити виконавця майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

Державним виконавцем здійснено виїзд за адресою боржника: м. Апостолове, вул.. Леніна, 2/19, Дніпропетровської області та встановлено, що боржник знаходиться за кордоном на заробітках.

Документи, що підтверджують отримання ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем не надано.

Державний виконавець, звернувшись до суду з даним поданням, не надав доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» спрямовані на погашення боргу. Також не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник за час виконання рішення виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, або боржник безпідставно не з»являвся на виклики державного виконавця.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», суд

постановив:

У задоволенні подання державного виконавця Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про тимчасове обмеження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1) у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя: