Справа № 500/3066/18
Провадження № 2/500/2269/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання Сирбу Г.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в підготовчому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

17.05.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею, як спадкоємцем за заповітом, право власності на земельну ділянку площею 2,78 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, мотивуючи тим, що вказане майно належить ОСОБА_4. 16.11.2012 року ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить земельна ділянка 2,78 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 16.12.2004 року ОСОБА_4 залишив заповіт, згідно умов якого усе його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і в загалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що за законом він матиме право ОСОБА_1. У встановлений законом строк ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, ОСОБА_1 було відмовлено, у звязку з тим, що відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно; відповідно до п.п. 4.14 п. 4 гл. 10 розд. ІІ вищевказаного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: ... склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця ОСОБА_4 на вищевказану земельну ділянку (виданий уповноваженим органом 20.02.2003 року, на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області № 849/А від 21.10.2002 року, Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 467201, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-16-218), відсутній.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнав та не заперечують проти їх задоволення.

Вислухавши думку позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 належить земельна ділянка площею 2,78 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 467201, виданого 20.02.2003 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-16-218, що підтверджено довідкою, наданою Міськрайонним управлінням в Ізмаїльському районі та м. Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 1837/126-18 від 04.06.2018 року.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 319724, виданого 17.11.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_4 помер 16.11.2012 року.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 2,78 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до заповіту, посвідченого 16.12.2004 року сільським головою Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 502, ОСОБА_4 заповів усе його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і в загалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що за законом він матиме право ОСОБА_1.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 52289810 від 14.06.2018 року, наданої державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_6, заповіт ОСОБА_4 від 16.12.2004 року, зареєстрований за № 502, не змінювався та не скасовувався.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Судом встановлено, що до осіб, які мають право на обовязкову частку незалежно від змісту заповіту після смерті ОСОБА_4 відноситься його дружина ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії ІІІ-УР № 501779, виданим 10.11.1963 року Першотравневою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області.

Разом з тим, ОСОБА_2в судовому засіданні визнала позовні вимоги в повному обсязі та не заперечувала проти визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 2,78 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до Ізмаїльської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_4, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину.

Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_6 № 571/02-14 від 19.05.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно; відповідно до п.п. 4.14 п. 4 гл. 10 розд. ІІ вищевказаного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: ... склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця ОСОБА_4 на вищевказану земельну ділянку (виданий уповноваженим органом 20.02.2003 року, на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області № 849/А від 21.10.2002 року, Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 467201, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-16-218), відсутній.

Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у звязку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 16, 76, 200, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1222, 1233, 1234, 1235, 1241, 1269, 1270 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1),в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4, померлого 16.11.2012 року, право власності на земельну ділянку площею 2,78 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 467201, виданий 20.02.2003 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-16-218).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 01.08.2018 року.

Суддя: ОСОБА_7