Справа № 522/2499/18
Провадження № 2/522/5288/18
04 липня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.
при секретарі Соболевій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громада міста Одеси в особі Одеської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: друга Одеська державна нотаріальна контора про визнання права власності, -
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває справа за позовом ОСОБА_1, в якому позивачка просить визнати за нею як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті її матері ОСОБА_2, яка померла 08.07.2017 року, право власності на 198/1000 частин квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 110,1 кв.м., житловою площею 75,5 кв.м.
Позивачка подала заяву про проведення судового засідання без фіксації судового процесу.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідом.
Третя особа подала заяву про розгляд справи у відсутність представника нотаріальної контори.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до позову документів, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як встановлено у судовому засіданні, 8 липня 2017 року померла ОСОБА_2, у звязку з чим після неї відкрилася спадщина.
Про свої спадкові права на майно померлої заявила донька померлої позивачка ОСОБА_1, яка згідно ст. 1261 ЦК України є єдиним спадкоємцем першої черги.
20 квітня 2006 року ОСОБА_2 за договором дарування за реєстровим №5-1013, що був посвідчений державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори, набула у власність 198/1000 частин чотирикімнатної квартири, що знаходиться в АДРЕСА_2. Право власності в КП БТІ та РОН зареєструвало 17.05.2006 року за №75 в книзі 599пр-28.
У технічному паспорті та правовстановлюючому документі зазначені такі характеристики спадкової квартири: загальна площа - 114,9 кв.м., житлова площа - 77,8 кв.м.
Державним нотаріусом було сформовано Відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно спірної квартири, з яких вбачаються наступні характеристики квартири: загальна площа - 110,1 кв.м., житлова площа - 75,5 кв.м.
Такі самі характеристики квартири зазначені в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.02.2018, сформованої стосовно ОСОБА_2
З постанови державного нотаріуса Другої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 від 26.02.2018 року вбачається, що за заявою позивачки нотаріусом відкрито спадкову справу за №544/2017 щодо майна ОСОБА_2, однак відмовлено в оформлені спадкових прав на квартиру через розбіжність у житловій площі квартири у Реєстрі та правовстановлюючих документах.
У звязку з вказаним, нотаріус відмовив позивачці в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом..
Розбіжність в площі між даними правовстановлюючого документу і технічного паспорту та актуальними даними реєстру викликана внесенням в реєстр більш свіжих даних, тобто була допущена арифметична помилка.
Як роз'яснив ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.З Інформаційного листа від 16.05.2013 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про спадкування, судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку. Держателем Державного реєстру прав є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав. Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 N 7/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 N 1692/5) встановлює, що до 1 січня 2012 року державна реєстрація права власності та права користування (сервітут) на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на об'єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводиться реєстраторами БТІ, створеними до набрання чинності Законом України від 11 лютого 2010 року «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів, України» та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно (пункти 1.1, 1.3)
Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Стаття 1261 ЦК України вказує, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Позивачка прийняла спадщину, своєчасно звернулася до державного нотаріуса з заявою, на підставі якої була заведена спадкова справа, однак нотаріус позбавлений можливості видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири померлої у зв'язку з вищевказаними розбіжностями по площі квартири.
Позивачка фактично здійснила всі передбачені Законом дії щодо прийняття спадкового майна, яке залишилося після смерті матері. З урахуванням існування об'єктивних обставин, які не дозволяють отримати нею свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, позивачка просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання; його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.
На підставі викладеного, керуючись, ст. 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 133, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громада міста Одеси в особі Одеської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: друга Одеська державна нотаріальна контора про визнання права власності задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті її матері ОСОБА_2, яка померла 08.07.2017 року, право власності на 198/1000 частин квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 110,1 кв.м., житловою площею 75,5 кв.м.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя