22 червня 2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого-судді Прохоренко В.В.,
секретар Красновський В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. За даною адресою перебуває на реєстраційному обліку ОСОБА_2 (чоловік матері позивача), який за вказаною адресою не проживає, його особисті речі відсутні, оплату комунальних послуг не проводить. Перебування відповідача на реєстраційному обліку у зазначеній квартирі порушує права позивача як власника. Просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, та стягнути судовий збір.
Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі надала згоду на винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні спору покладався на розсуд суду.
За таких обставин враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ім. правовідносини.
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності від 11.01.2006 року, виданого Фондом комунального майна м. Херсона.
Згідно довідки № 611 від 21.08.2017 року, виданої ПП «Жилсервісс» за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрований ОСОБА_2.
З акту, посвідченого ОСББ «Добробут 6» вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, однак за вказаною адресою не проживає.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки не мешкає у житловому приміщені більше ніж один рік без поважних причин, між позивачем та відповідачем відсутня будь-яка інша домовленість з приводу користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.
На підставі викладеного, ст. ст.16, 316, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р., керуючись ст. ст. 6-13, 81, 133, 258, 259, 263- 265, 280-282 ЦПК України, суд,
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, ІПН - не відомо, судовий збір в дохід держави у розмірі 704,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Херсонської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.
Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: В.В. Прохоренко