Апеляційний суд Житомирської області
Справа №292/144/18 Головуючий у 1-й інст. Рябенька Т. С.
Категорія 50 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Борисюка Р.М., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання: Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №292/144/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_3на рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2018 року, яке ухвалено суддею Рябенькою Т.С. в смт. Пулини Житомирської області

в с т а н о в и в:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_3, в якому просила змінити розмір аліментів стягуваних з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягувати з ОСОБА_3 на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який був розірваний згідно рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 20.05.2015 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Згідно рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 07.12.2016 року з відповідача стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 450 грн. щомісячно, починаючи з 04.11.2016 року і до повноліття дитини. На даний час цих коштів не достатньо для утримання дитини, так-як стягувана сума є меншою рівня прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач є фізично здоровою особою, неофіційно працює охоронником у приватного підприємця в с.Івановичі, отримує заробітну плату. Також ним у 2017 році було придбано трактор для проведення сільськогосподарських робіт. За таких обставин, ОСОБА_3 має можливість сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, встановленому чинним законодавством, що становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,

Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2018 року позов задоволено. Змінено розмір стягуваних з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за виконавчим листом №292/404/16-ц, виданим Червоноармійським районним судом Житомирської області 21.12.2016 року, і стягнуто з нього аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.02.2018 року і до повноліття дитини. Припинено стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за виконавчим листом №292/404/16-ц, виданим Червоноармійським районним судом Житомирської області 21.12.2016 року, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та відкликано даний лист з виконання Пулинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Допущено негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в сумі 704,80 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове судове рішення. На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції безпідставно зазначено про визнання ним позову в суді першої інстанції, оскільки він звертався до суду лише із заявою про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю явки в судове засідання. Крім того, апелянт зазначає, що не має постійного місця роботи та має мінливий дохід. На його утриманні знаходиться неповнолітній син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дружина - ОСОБА_7, яка знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також бабуся-пенсіонерка, яка має хворобу хребта та потребує постійного догляду. Крім того, відповідач постійно турбується про свого сина ОСОБА_4, займається його вихованням та забезпеченням, проводить спільний час. Також апелянт зазначає, що жодних доказів про зміну його матеріального становища позивачем до суду першої інстанції подано не було.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивачем була подана заява про розгляд справи без її участі.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з'явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що 23 липня 2011 року сторони у справі зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 23.07.2011 року, видане виконавчим комітетом Івановицької сільської ради Червоноармійського району Житомирської області (а.с.9).

Як вбачається зі свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 13.05.2013 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 20.05.2015 року шлюб між сторонами розірвано, сина ОСОБА_4 для подальшого проживання залишено з матір'ю (а.с.11).

Відповідно до рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 07.12.2016 року, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 450 грн. щомісячно, починаючи з 04.11.2016 року і до повноліття дитини.

Згідно довідок виконкому Пулинської селищної ради Пулинського району Житомирської області №231 та № 232 від 12.02.2018 року до складу сім'ї позивачки входять діти: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають з нею та знаходяться на її утриманні (а.с.7-8).

Відповідач перебуває у шлюбі з ОСОБА_7, з якою виховують малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом України від 17.05.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» було внесено зміни до ст.182 СК України та встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з урахуванням вимог даного закону.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2037-УІП «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» з 01 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 1492,00 грн, тобто відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина у меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.

Крім того, батьки мають рівні обов'язки щодо утримання дитини.

Колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанцій, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів.

Доводи апеляційної скарги в частині неможливості сплачувати аліменти визначеному судом розмірі є безпідставними, оскільки належних та допустимих доказів, які б підтверджували неспроможність відповідача через матеріальне становище сплачувати аліменти у визначеному розмірі останнім представлено не було. Відповідач є працездатною особою, отримує дохід від тимчасових заробітків, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини у визначеному судом та законом розмірі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на законність ухваленого рішення не впливають.

Разом з тим, судом помилково присуджено аліменти у зміненому розмірі від дня пред'явлення ОСОБА_2 позову, тобто з 15.02.2018 року. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі задоволення позову аліменти у зміненому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому рішення суду в цій частині слід змінити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2018 року змінити. В абзаці другому резолютивної частини рішення словосполучення «починаючи з 15 лютого 2018 року» замінити словосполученням «починаючи з дня набрання рішенням законної сили».

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 липня 2018 року.

Головуючий: Судді: