Справа № 147/315/18
№ провадження 2/588/415/18
26.07.2018 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тростянці цивільну справу за позовомАКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 27.03.2018 цивільну справу передано за підсудністю до Тростянецького районного суду Сумської області. Ухвалою суду від 31.05.2018 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.31).
Відповідач у судове засідання повторно не зявився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду, у тому числі шляхом публікації оголошення на веб-сайті судової влади. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України (а.с.47,51).
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно до вимог статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (частина 1 статті 625 ЦК України).
Судом установлено, що 04.02.2015 року відповідач підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.6).
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета заява від 04.02.2015 року разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку» складає між відповідачем та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 10).
Суд вважає, що факт порушення відповідачем ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань, щодо своєчасної сплати кредиту у розмірі 3936,23 грн., відсотків в сумі 2396,20 грн. у строки, передбачені договором, позивачем доведено, що під час судового розгляду відповідачем не оспорено.
Вирішуючи вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_3 пені в сумі 8202,31 грн. та штрафів в сумі 1226,74 грн., суд виходить з таких мотивів.
Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Згідно із пунктом 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» року істотними обставинами в розумінні частини 3 статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).
Ураховуючи викладене та те, що сума пені, яку позивач просить стягнути з відповідача у понад два рази перевищує суму простроченої заборгованості за кредитом, відповідач здійснював до січня 2017 року сплату коштів на погашення заборгованості, відсутність негативних наслідків для позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення згідно із частиною 3 статті 551 ЦК України суми пені, яка підлягає стягненню з відповідача до 2000,00 грн.
Позивачем також одночасно з пенею нараховано 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 726,74 грн. - штрафу (процентна складова) за порушення строків платежів.
Указане свідчить про те, що позивачем нараховано пеню та штраф за одне й те саме правопорушення.
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що неустойка у вигляді штрафу стягненню не підлягає.
Такий висновок суду узгоджується з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.
Отже, позов підлягає частковому задоволенню, зокрема, в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 8332,43 грн., у тому числі 3936,23 грн. за тілом кредиту, 2396,20 грн. по процентам за користування кредитом, 2000,00 грн. за пенею, в іншій частині позов задоволенню не підлягає.
Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог.
Відповідно до пункту 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17.10.2014 №10 у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.
Керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 26.07.2018 року.

Суддя М.В. Щербаченко