Справа № 159/2705/18
Провадження № 2/159/855/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 липня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Лесика В.О.,

за участі секретаря Жукової Ю.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом про визнання відповідача у справі, ОСОБА_2, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

У обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини: на праві особистої приватної власності належить йому квартира АДРЕСА_1. У вказаній квартирі зареєстровано місце проживання його доньки ОСОБА_3 та колишньої дружини ОСОБА_2. 01 липня 2013 року шлюб між ним та відповідачкою ОСОБА_2 було розірвано на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області. Після розірвання шлюбу відповідачка разом з донькою забрала усі належні їй речі та в добровільному порядку виселилась із належної йому квартири. Після її відїзду, відповідачка змінила своє фактичне місце проживання, адреса на даний час йому не відома і з липня 2013 року інтересу до квартири не проявляє, не проживає там, витрат, повязаних з оплатою комунальних послуг чи з обслуговуванням квартири не несе. Він самостійно несе витрати, повязані з обслуговуванням квартири та оплатою комунальних послуг, що негативно відображається на матеріальному його становищі. З огляду на те, що відповідачка у вказаній квартирі понад чотири роки не проживає за місцем реєстрації, а реєстрація її призводить до порушення його майнових та немайнових прав, як власника житла, він прохає суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача такою, що втратила право користування належним йому житлом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав з підстав, зазначених у ньому і прохає його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2, в силу вимог ст. 128 ЦПК України, була належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в тому числі через опублікування оголошення на офіційному веб-порталі судової влади, в судове засідання не з'явилася без повідомлення причин, відзиву не подала.

У зв'язку з цим суд, відповідно до ст. 223 ч.4, ст. 280 ч. 1 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 01.06.2005 року нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 вбачається, що на підставі заповіту, посвідченого нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори 10 серпня 1993 року спадкоємцем майна померлої 20 листопада 2004 року ОСОБА_5, в тому числі і квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1.

Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7608496 від 24.06.2005 року доводиться та обставина, що Волинським обласним бюро технічної інвентаризації 24 червня 2005 року за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про права на спадщину за заповітом на праві приватної власності зареєстровано квартиру ІНФОРМАЦІЯ_1.

Копією рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 липня 2013 року доводиться та обставина, що шлюб між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 розірвано.

В судовому засіданні знайшов ствердження факт не проживання відповідача у справі за місцем реєстрації, тобто у квартирі АДРЕСА_1. Зокрема зазначена обставина доводиться, довідкою про склад сімї від 30.05.2018 року, в якій зазначено, що ОСОБА_2 зареєстрована за вказаною адресою, однак з 2013 року за даною адресою не проживає.

За змістом ст. 317, 319, ЦК України власникові житла належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до вимог ст. 319 ч.7 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У ході судового розгляду встановлено, що за згоди власника житла, позивача ОСОБА_1, було здійснено реєстрацію місця проживання відповідачів за адресою розташування, належного позивачеві на праві приватної власності квартирі.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла чи законом.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач понад чотири роки не проживає за місцем реєстрації, тобто у квартирі АДРЕСА_1, власником якого є позивач у справі, не приймає участі у витратах, повязаних з оплатою комунальних послуг, витратах повязаних з обслуговуванням житла. Відповідно реєстрація відповідачки у квартирі, належній позивачеві призводить до порушення майнових та немайнових прав позивача, як власника житла,а відтак позов підлягає до задоволення.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 247, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 317, 319,391,405 ЦК України, ст. 72, 150 Житлового кодексу України,

У Х В А Л И В :

позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 36 в будинку № 13 по вул.40 років Перемоги в м. Ковелі Волинської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 23 липня 2018 року

Головуючий В.О.Лесик