Справа № 474/557/18
Провадження № 2/474/207/18
УХВАЛА

про повернення судового збору

31.07.18 року смт. Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Сокол Ф.Г. розглянувши заяву про повернення судового збору у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

встановив:

18.06.2018р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області, в якому просить:

- визнати за нею право власності на земельну частку (пай) у землі розміром 5,37 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у КСП ім. Котовського в селі Кумари Врадіївського району Миколаївської області, що належало ОСОБА_2, померлій 19 жовтня 2003 року

- визнати за нею право власності на земельну частку (пай) у землі розміром 5,37 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у КСП ім. Котовського в селі Кумари Врадіївського району Миколаївської області, що належало ОСОБА_3, померлому 11 січня 2005 року.

Ухвалою суду від 20.06.2018р. позовну заяву залишено було залишено без руху, в тому числі у зв'язку з не сплатою судового збору в порядку та розмірах встановлених Законом України Про судовий збір.

03.07.2018р. ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить повернути судовий збір у розмірі 2 928 грн. 11 коп., який помилково сплачений на рахунок Біляївського районного суду Одеської області, розрахунковий рахунок отримувача: 0111, код отримувача: 37913781, МФО отримувача: 828011

У відповідності до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 9 Закону, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 до позовної заяви додано квитанцію № 0.0..1 від 07.06.2018р. про сплату судового збору в розмірі 1 464 грн. 06 коп. де отримувачем зазначено: Біляївський районний суд Одеської області, розрахунковий рахунок отримувача: 0111, код отримувача: 37913781, МФО отримувача: 828011 та квитанцію № 0.0..1 від 07.06.2018р. про сплату судового збору в розмірі 1 464 грн. 06 коп. де отримувачем зазначено: Біляївський районний суд Одеської області, розрахунковий рахунок отримувача: 0111, код отримувача: 37913781, МФО отримувача: 828011.

Водночас, судовий збір за подачу заяв до Врадіївського районного суду Миколаївської області сплачується за наступними реквізитами: отримувач коштів Врадіївський УК/Врадіївський район 22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38029445, банк отримувача ГУ ДКСУ у Миколаївській області, код банку отримувача (МФО) 826013, рахунок отримувача 0131, код класифікації доходів бюджету 22030101.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у звязку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, з комплексного аналізу чинного законодавства слідує, що повернення судового збору можливо за клопотанням особи яка його сплатила і лише у визначених ч. 1 ст. 7 Закону випадках, перелік яких є виключним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Вказана позиці висвітлена також у п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах роз'яснено судам, що статтею 7 Закону № 3674-VI врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI Про судовий збір). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом № 3674-VI); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ.

Крім того слід зазначити, що Законом не врегульовано порядок вирішення питання щодо повернення помилково сплаченого судового збору, при цьому згідно п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах встановивши, що судовий збір сплачено не за місцем розгляду справи, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без руху та пропонує сплатити судовий збір до бюджету за місцем розгляду справи (статті 121 ЦПК) і одночасно цією ж ухвалою відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182, вирішує питання про повернення помилково сплаченого судового збору.

Однак, з огляду на вищевказані роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, слід зазначити, що у відповідності до пункту п. 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013р., повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Отже, згідно приписів чинного законодавства повернення помилково сплаченого судового збору вирішується згідно Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013р., а не ухвалою суду згідно правил визначених ст. 7 Закону України Про судовий збір.

В свою чергу, вважаю за необхідне роз'яснити, що враховуючи вищезазначені приписи чинного законодавства, у випадку помилкової сплати судового збору, тобто, якщо такий був сплачений громадянином без подальшого звернення до відповідного суду, заявнику необхідно звернутися із заявою до суду, на прибутковий рахунок якого були помилково сплачені кошти, та надати оригінал платіжного документа, що підтверджує їх сплату.

Суд перевіряє факт зарахування коштів на відповідний рахунок, готує подання про повернення коштів, яке надсилає або видає нарочно заявнику.

Після отримання подання заявнику необхідно подати до органу казначейського обслуговування, де відкрито рахунок, на який помилково зараховані кошти заявника, подання суду, платіжний документ та заяву про повернення коштів з бюджету, в якому вказати спосіб повернення.

Подання подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Таким чином, в сукупності вищевикладеного слідує, що заява ОСОБА_1 про повернення помилково сплаченого судового збору не відповідає приписам чинного законодавства, а відтак не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 133, 259, 260 ЦПК України, ст. 7 ЗУ Про судовий збір, -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.Г. Сокол