АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/725/18 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Коваль О.І.

та сторін - відповідача ОСОБА_1 та позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/11209/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2018 року, ухваленого суддею Братасюком В.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини, -

В С Т А Н О В И В:

у вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на її утримання під час вагітності в розмірі 10 000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць допустити до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що з червня 2016 року з відповідачем перебувала у сімейних відносинах, 28 серпня цього ж року заручились, а 04 травня 2017 року зареєстрували шлюб у Тернопільському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального органу управління юстиції у Тернопільській області. Під час даного шлюбу, позивачка завагітніла, проте з 15 липня 2017 року вони стали проживати окремо. Відповідач відмовляється добровільно приймати участь у фінансових витратах пов'язаних із вагітністю, однак має таку можливість, тому просить задовольнити її позов.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_1, проживає: с. Настасів, Тернопільського району, Тернопільської області) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН - НОМЕР_2, проживає: АДРЕСА_2) аліменти в твердій грошовій сумі на її утримання під час вагітності у розмірі 1 500 (одна тисяча п'ятсот) гривень щомісячно, з дня народження дитини до досягнення дитиною трьох років без додаткового рішення суду, починаючи стягувати з 08 вересня 2017 року.

В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Стягнено з ОСОБА_3 640 (шістсот сорок) гривень судового збору в дохід держави.

Рішення суду допущено до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2018 року - скасувати та постановити по справі нове рішення, яким відмовити в позові ОСОБА_2 за безпідставністю позовних вимог, посилаючись на те, що воно є незаконним і таким, що підлягає до скасування.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначив, що позивачка не заявляла позовних вимог щодо стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років, а лише на її утримання під час вагітності, тому суд вийшов за межі позовних вимог. Також в матеріалах справи не міститься жодних доказів того, що ОСОБА_2 народила дитину. Судом не обґрунтовано той факт, що він має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки він є безробітним, його підприємницька діяльність була припинена 04 жовтня 2017 року у зв'язку із відсутністю доходів, що підтверджується довідкою Об'єднаної ДПІ Головного управління ДФС у Тернопільській області №1063/6/19-18-13-20/2126 від 27 жовтня 2017 року. Посилання суду на копію його закордонного паспорту серії НОМЕР_3, де вбачається, що він неодноразово перетинав кордон України на транспортному засобі, вважає безпідставним з огляду на те, що він здійснював ці поїздки для відвідин друзів та відпочинку. ОСОБА_3 проживає з батьками, які є пенсіонерами. Крім цього, вважає, що суд залишив поза увагою той факт, що позивачка за період з 01 вересня 2017 року по 31 грудня 2017 року отримала дохід в розмірі 10 134 грн., що ОСОБА_2 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1, а також і те, що вона є власником нежитлової будівлі по АДРЕСА_3, площею 1308,1 кв.м., яка здається в оренду.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2018 року залишити без змін, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, а вимоги, викладені в апеляційній скарзі такими, що не відповідають чинному законодавству.

У судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

ОСОБА_2 апеляційної скарги не визнала, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до частини 4 статті 376 ЦПК України підставою для зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач довів належними, допустимими та достатніми доказами викладені в позові обставини щодо зачаття дитини під час перебування у шлюбі з відповідачем та необхідності на утримання під час вагітності та після народження дитини, а відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем, не має можливості надавати позивачу на її утримання аліменти.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції погоджується і вважає його таким, що відповідає зібраним по справі доказам.

Відповідно до частини першої статті 80 Сімейного кодексу (далі - СК) України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Частинами другою, четвертою, шостою статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 04 травня 2017 року зареєстровано шлюб, який був розірваний 05 вересня 2017 року (а.с. 9).

З довідки жіночої консультації № 1 ТКМЛ № 2 від 24.10.2017 видно, що ОСОБА_2 знаходилася на обліку по вагітності і станом на 24.10.2017 термін вагітності становив 28 тижнів.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року народився син - ОСОБА_4. (а.с. 114).

З довідки ОСББ "Тарнавського 23" № 210 від 18 липня 2018 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_2, та її син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 113).

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є особою працездатного віку, стан здоров'я задовільний, за ним зареєстрований автомобіль марки "ОPEL VIVARO" вантажний, 2007 року випуску, регулярно здійснює поїздки за кордон, в зв'язку з чим суд прийшов до переконання, що відповідач може надавати матеріальну допомогу.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач не заперечив щодо визначеного судом першої інстанції розміру аліментів, проте вказав, що суд, вийшовши за межі позовних вимог, визначив термін до якого слід стягувати аліменти на утримання дружини.

Колегія суддів вважає зазначені доводи безпідставними, оскільки відповідно до ч.ч.2,5 ст.84 СК України аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Однак, слід змінити резолютивну частину рішення, виключивши посилання суду "з дня народження дитини", оскільки як вище зазначалося, що аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід задовольнити частково, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2018 року в резолютивній частині змінити, виключивши посилання "з дня народження дитини". В решті рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2018 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах них понесених.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2018 року в резолютивній частині змінити, виключивши посилання "з дня народження дитини".

В решті рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2018 року залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах них понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 01 серпня 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи