Номер провадження 2/754/2586/18
РІШЕННЯ

Іменем України

18 липня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Таран Н.Г.

секретаря судового засідання: Двірко Т.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про зміну способу стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою відповідно до якої просила суд винести рішення, яким змінити спосіб стягування аліментів з твердої суми у розмірі 400,00 грн., щомісячно та стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Києва, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання позову та до досягнення донькою повноліття.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 29.08.2008 року по 24.10.2011 року позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано. Від цього шлюбу у сторін по справі народилася неповнолітня дитина - донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2013 року по справі № 754/13728/13-ц з відповідача ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі - 400,00 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Аліменти за вказаним рішенням суду було визначено у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач на той час мав нерегулярний, мінливий дохід, крім того відповідач погодився виплачувати аліменти у визначеній твердій сум 400,00 грн. Після постановления даного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2013 року у позивачки ОСОБА_1 істотно змінився матеріальний стан. Так, згідно Наказу директора ГОВ «ГЕОРІС-V» № 1-к від 30.04.2017 року ОСОБА_1, бухгалтера TOB «ГЕОРІС-V», з 30 квітня 2017 року звільнено за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпГІ України. Таким чином, в даний час позивачка ОСОБА_1 не працює, самостійного заробітку не має. Через економічну кризу в країні знайти роботу не може. Позивачка разом з дитиною ОСОБА_4, в даний час знаходиться в дуже скрутному матеріальному становищі. Грошей не хватає навіть на задоволення звичайних потреб дитини з повноцінного харчування, одягу, придбання книжок та іграшок дитині, предметів для навчання. Розмір аліментів, що сплачує відповідач на утримання доньки у сумі 400,00 грн. не відповідає актуальним потребам дитини. За таких обставин донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, потребує матеріальної допомоги від батька - відповідача по справі. Після постановления рішення Деснянського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2013 року матеріальне положення відповідача змінилося на краще, він працевлаштований та має постійний високий дохід. Відповідач фізично здоровий та має можливість матеріально допомагати своїй неповнолітній дочці. Крім того, відповідно до останніх змін в законодавство, що регулює спірні правовідносини сторін, згідно ч.2 ст. 182 СК України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (6-18 років) становить 888,50 грн. За таких обставин, на даний час спосіб стягнення аліментів не відповідає інтересам дитини, а розмір встановлених судом аліментів вочевидь не є достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку. За таких обставин спосіб стягнення з відповідача аліментів необхідно змінити на стягнення аліментів у частці від його доходу.

Позивач ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали в повному обсязі з підстав викладених в ньому, просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що даний позов не підкріплений належними доказами, і ґрунтується виключно на припущеннях позивача, без належного врахування всіх суттєвих обставин, що мають значення для вирішення спору та незрозумілому бажанні погіршити спосіб утримання спільної дитини - ОСОБА_4. Більш того, відповідач постійно приймає участь, як у вихованні, так і у витратах, які виникають поза аліментних зобов'язань: придбання необхідних речей для побуту дитини; участь у підготовці дитини до школи; відпочинок тощо... Також, від попереднього шлюбу із ОСОБА_5 у відповідача є ще одна донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. На даний час, донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 є неповнолітньою, та, відповідно, також потребує матеріальної допомоги, яку відповідач звичайно здійснює. Також на даний час, відповідач перебуває у шлюбі із ОСОБА_7. Від вказаного шлюбу мають дитину, сина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5. Дитина проживає разом з відповідачем та його дружиною.На даний час відповідач не має постійної роботи, а має нерегулярний заробіток, та всіляко намагається приділити достатньо уваги усім своїм дітям. Проте Позивач у своїй позовній заяві зазначає «...згідно наказу директора ТОВ «ГЕОРІС-V» №1-к від 30.04.2017 року ОСОБА_1, бухгалтера ТОВ «ГЕОРІС-V», з 30.04.2017 року було звільнено за власним бажанням...». Що саме спонукало позивача, звільнятись за власним бажанням відповідачу невідомо, при цьому розуміючи, що проживає разом з дитиною.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, врахувавши позицію позивача по справі, викладену у поданій до суду позовній заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд встановив наступне.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як достовірно встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13.10.2011 року було розірвано.

Від вказаного шлюбу вони мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, яке видане 01.07.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2013 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти у твердій грошовій сумі 400,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 13 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів отримувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Із змісту наведених положень ст.ст.181, 192 СК України вбачається, що одержувач аліментів має право звернутись до суду з позовом як про зміну способу стягнення аліментів так і про зміну розмірі аліментів, що визначені рішенням суду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 5.02.2014 року у справі 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Як достовірно встановлено в судовому засіданні, на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2013 року відповідач на користь позивача, на утримання дитини, доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, сплачує аліменти в розмірі 400,00 грн. щомісяця.

Також варто зауважити, що положеннями ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлено те, що з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Враховуючи викладене, а також те, що обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до норм чинного законодавства, покладено на обох батьків та зважаючи на встановлений Законом розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, суд приходить до висновку, що сплата відповідачем аліментів, які визначені рішенням суду, на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 400,00 грн. щомісячно, вочевидь не є достатнім розміром аліментів, який би забезпечував гармонійний розвиток дитини.

За таких обставин, аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ст.13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно пояснень відповідача ОСОБА_3, наданих в судовому засіданні, останній на даний час офіційно не працює, має мінливий дохід, що також підтверджується копією трудової книжки наданої відповідачем

Як встановлено судом та це підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, яке видане відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві відповідач має дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання якої за рішенням Бориспільського міськрайонного суду Києвської області від 11 червня 2007 року повинен сплачувати аліменти у розмірі ? частки від щомісячного доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини у відповідності до її віку, починаючи з 23 березня 2007 року до досягнення нею повноліття.

Крім того, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3, яке видане 04 липня 2012 року, відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_7

Від вказаного шлюбу відповідач має малолітню дитину: сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві.

Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачка потребує допомоги на утримання дитини, тому при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, які впливають на визначення розміру аліментів, передбачені ст.182 СК України, а саме те, що відповідач - платник аліментів, є працездатною особою, молодого віку, має також на утриманні двох дітей від інших жінок, рівність прав та обов'язків обох батьків щодо утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, матеріальний стан позивачки та відповідача, беручи до уваги положення ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років.

Отже з урахуванням встановлених вище обставин, не наданням позивачем доказів про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки саме у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягуваних з ОСОБА_3 аліментів з твердої грошової суми на частку від його заробітку в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та захистом прав неповнолітньої дитини, обов'язок по утриманню якої покладений на обох сторін по справі.

При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року, а тому позов є законним та обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позов підлягає до часткового задоволення, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 258, 259, 263-268, 284 ЦПК України, ст.ст. 180, 192 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про зміну способу стягнення аліментів- задовольнити частково.

Змінити спосіб стягуваних Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17.10.2013 року аліментів.

Стягнути з ОСОБА_3аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3на користь держависудові витрати 640,00 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 25.07.2018 року.

Суддя: Н.Г. Таран