Справа № 2-20/12
Провадження по справі № 2-п/752/5/18
У Х В А Л А

Іменем України

24.07.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про передгляд рішення суду від 17 червня 2013 року у справі №22-20/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23.09.2002 року, про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29.10.2003 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності; за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання правочину частково недійсним; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору оренди від 01.12.2006 року; за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним,

встановив:

02.10.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 17.06.2013 року.

В обгрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 послалася на те, , що 23.09.2002 року між нею та мітсопулосом ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 умови якого не були виконані покупцем щодо розрахунку за придбаний житловий будинок. Вказаний договір був укладений зі скасувальною умовою, за якою передбачалося розірвання договору та повернення частини переданих на час підписання цього ж договору грошових коштів у випадку його невиконання щодо повного розрахунку. Не дивлячись на наявність скасувальної умови, яка по своїй суті не стосувалася предмету договору купівлі-продажу житлового будинку і стосувалася виключно земельної ділянки, укладений договір з ОСОБА_2 не був зареєстрований ним у Київському міському БТІ, а відповідно право власності в установленому законом порядку на придбаний будинок ним набуто не було. Не була дотримана і умова договору, яка також передбачала настання моменту виникнення права власності у ОСОБА_2 - повний розрахунок.

Зазначені обставини стали підставою для її звернення до суду за захистом її прав. Після ухвалення судом рішення про розірвання зазначеного договору купівлі-продажу нею 29.10.2003 року було укладено договір купівлі-продажу щодо цього ж житлового будинку з ОСОБА_4, яка виконала свої зобов»язання за договором щодо сплати коштів за придбане майно до підписання договору купівлі-продажу.

Щодо укладених договорів купівлі-продажу предметом яких був житловий будинок за адресою - АДРЕСА_1 неодноразово ухвалювалися судові рішення. 17.06.2013 року Голосіївським районним судом м. Києва було ухвалено рішення яким: у задоволенні позову ОСОБА_1, до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу від 23 вересня 2002 року , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г. за реєстровим номером 6594 - відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23.09.2002 року, про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29.10.2003 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та про визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 задоволено. Визнано недійсними абз.4 п. 5, п. 6, п. 8 договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23 вересня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г. за реєстровим номером 6594. Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29 жовтня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим номером 1726. Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами: сарай (2 поверха) під літерою «Б», басейн під літерою «В» та іншими спорудами згідно договору купівлі-продажу від 23 вересня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г. за реєстровим номером 6594; з моменту укладання цього договору, з усіма поліпшеннями (перебудовами, прибудовами, надбудовами), разом загальною площею 1 385 кв.м.. Визнано недійсним п.8.2 договору позики між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 21 жовтня 2003 року. Визнано недійсним договір оренди між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 1 грудня 2006 року. Зобов»язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_8 у здійсненні права власності будинком АДРЕСА_1 У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності відмовити. У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору позики від 21 жовтня 2003 року відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03.11.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_9 задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та постановлено в цій частині нове рішення, за яким:

позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 задоволено частково;

визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продаду від 23.09.2002 року посвідченого приватним нотаріусом (Київського міського нотаріального округ Хоружик І.Г.) за реєстраційним номером 6594, з моменту його укладення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.04.2016 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року, додаткове рішення Голосіївського районного суду и. Китєва від 14 серпня 2013 року в частині, що не скасовані апеляційним судом, та рішення Апеляційного суду м. Києва від 3 листопада 2015 року залишено без змін.

10.08.2017 року після отримання листа-вимоги від ОСОБА_4, яким остання вимагала відшкодувати збитки звернулася до ОСОБА_4 за копією її примірника договору купівлі-продажу житдлового будинку. Кладеного між ними ж 29.10.2003 року, яку отримала 01.09.2017 року. Ознайомившись зі змістом отриманої копії договору купівлі-продажу з»ясувала, що укладений між нею та ОСОБА_4 29.10.2003 року договір купівлі-продажу уже 31.10.2003 року ОСОБА_4 здійснила реєстрацію права власності на придбаний об»єкт нерухомості. Тобто на момент внесення коштів на депозитний рахунок нотаріуса - 20.01.2007 року та на момент звернення до суду ОСОБА_2 з відповідним позовом про визнання договору купівлі-продажу від 29.10.2003 року, право власності на спірний об»єкт нерухомосьті вже був зареєстрований за гр. ОСОБА_4 у встановленому законом порядку.

Вважає, що судом не було досліджено цей доказ належним чином, не було дано юридичне обгрунтування вже існуючого права власності ОСОБА_4 на спірний будинок. Відсутність на досліджуваній судом копії договору купівлі-продажу від 29.10.2003 року відмітки про його реєстрацію в Київському міському БТІ та її необізнаність про реєстрацію цього ж договору призвела до того, що судом розглядалася її вимога лише про розірвання договору купівлі-продажу спірного житлового будинку на якій вона наполягала через свого представника якому вона довіряла. Зі змісту судових рішень також видно, що суд не досліджував зазначену обставину і не давав їй оцінку. Також вказувала, що і на момент реєстрації ОСОБА_2 свого права власності на спірний будинок у 2016 році вже було зареєстровано право власності за ОСОБА_4 на цей же будинок, яке не було скасоване. І залишається дійсним і на момент її звернення до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Посилаючись на те, що вказана нею обставина була залишена поза увагою суду на момент ухвалення 17.06.2013 року рішення, хоча при її дослідженні могла вплинути на рішення суду першої інстанції та при його перегляді судами вищих інстанцій. Просила скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17.06.2013 року та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, розірвати договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23.09.2002 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г. за реєстровим номером 6594.

У судовому засіданні представник заявника про перегляд рішщення суду за нововиявленими обставинами- позивачки ОСОБА_1, заявлені вимоги з зазначених у заяві про перегляд рішення суду від 17.06.2013 року підстав підтримав, просив задовольнити заявлені вимоги. Стверджував, що на момент ухвалення рішення суду, яке просить переглянути озивачка, суду не було відомо, що право власності ОСОБА_4 на спірний житлоий будинок було зареєстровано одразу ж після укладення 29.10.2003 року договору купівлі-продажу, що могло істотно вплинути на вирішення спору.

Представники ОСОБА_2 категорично заперечували щодо задоволення вимог ОСОБА_1, посилаючись на те, що остання знала про зазначену нею обставину, а саме реєстрацію в БТІ права власності ОСОБА_4 на спірний будинок, зазначена обставина була досліджена судом, отримала оцінку. Вважають, що ОСОБА_1 зловживає своїми процесуальними правами, просили відмовити останній у задоволені заяви про перегляд рішення суду від 17.06.2013 року за нововиявленими обставинами.

Представник відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_10 просив вирішити заявлені ОСОБА_1 вимоги на розсуд суду.

Інший учасник справи - ОСОБА_5 в судовому засіданні відсутній, про його дату та місце повідомлений належним чином, його відсутність не перешкоджає вирішенню заявлених вимог щодо перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, а також зміст ухвалених судових рішень за заявленими позовними вимогами, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для скасування ухваленого 17.06.2013 року рішення суду за нововиявленими обставинами з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у провадженні суду знаходилась цивільна справа за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23.09.2002 року, про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29.10.2003 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та про визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності; за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання правочину частково недійсним; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору оренди від 01.12.2006 року; за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним.

За результатами судового розгляду зазначених вище позовних вимог, Голосіївським районним судом м. Києва 17 червня 2013 року ухвалено рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1, до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу від 23 вересня 2002 року , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г. за реєстровим номером 6594 - відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23.09.2002 року, про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29.10.2003 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та про визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 задоволено. Визнано недійсними абз.4 п. 5, п. 6, п. 8 договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23 вересня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г. за реєстровим номером 6594. Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29 жовтня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим номером 1726. Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами: сарай (2 поверха) під літерою «Б», басейн під літерою «В» та іншими спорудами згідно договору купівлі-продажу від 23 вересня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г. за реєстровим номером 6594; з моменту укладання цього договору, з усіма поліпшеннями (перебудовами, прибудовами, надбудовами), разом загальною площею 1 385 кв.м.. Визнано недійсним п.8.2 договору позики між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 21 жовтня 2003 року. Визнано недійсним договір оренди між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 1 грудня 2006 року. Зобов»язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_8 у здійсненні права власності будинком АДРЕСА_1 У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності відмовити. У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору позики від 21 жовтня 2003 року відмовлено.

14.08.2013 року у справі №2-20/12 за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23.09.2002 року, про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29.10.2003 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та про визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності; за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання правочину частково недійсним; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору оренди від 01.12.2006 року; за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним було ухвалено додаткове рішення, яким:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності - задоволено;

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання правочину частково недійсним - задоволено;

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору оренди від 01.12.2006 року - задоволено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03.11.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_9 задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та постановлено в цій частині нове рішення, за яким:

позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 задоволено частково;

визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продаду від 23.09.2002 року посвідченого приватним нотаріусом (Київського міського нотаріального округ Хоружик І.Г.) за реєстраційним номером 6594, з моменту його укладення.

У іншій частині рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року та додаткове рішення цього ж суду, залишено без змін.

Колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, 27.04.2016 року постановлено ухвалу, якою касаційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_1, до якої приєдналася ОСОБА_4, та ОСОБА_2 відхилено. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року, додаткове рішення Голосіївського районного суду и. Китєва від 14 серпня 2013 року в частині, що не скасовані апеляційним судом, та рішення Апеляційного суду м. Києва від 3 листопада 2015 року залишено без змін.

29 вересня 2017 року позивачка у справі ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд зазначеного вище рішення суду за нововиявленими обставинами з тих підстав, що на момент ухвалення 17.06.2013 року рішення суду та 14.08.2013 року додаткового рішення, на час перегляду рішення суду судами апеляційної та касаційної інстанції, ні їй, ні судам не було відомо про те, що покупець за договором купівлі продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29.10.2013 року ОСОБА_4 уже 31.10.2003 року зареєструвала в Київському міькому БТІ своє право власності на придбане за цим договором нерухоме майно. Право власності ОСОБА_11 на спірний будинок не було скасовано, що істотно впливає на вирішення заявленого спору.

Відповідно до правил пункту 11 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Правилами ст. 423 ЦПК України чинного на час вирішення заявленої вимоги, встановлено, що рішення, останова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

За даними матеріалів справи, а саме на аркуші №13 у томі №1 міститься світлокопія договору купівлі-продажу житлового будинку, кладеного 29.10.2003 року між ОСОБА_1 продавцем та ОСОБА_4 покупцем, щодо придбння ОСОБА_4 у власність житлового будинку АДРЕСА_1

Як видно зі змісту зазначеного договору він містить роз»яснення з приводу того, що у відповідності зі ст. 227 ЦК України, цей договір підлягає реєстрації у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна.

Так, відмітка про реєстрацію права власності ОСОБА_4 у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна на придбаний за цим договором житловий будинок на цій копії договору відсутня.

У той же час на аркушах справи №221-222,230 у томі справи №3 є світлокопії договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 29.10.2003 року між продавцем ОСОБА_1 та покупцем ОСОБА_4, предметом якого є житловий будинок під номером АДРЕСА_1 посвідчений ОСОБА_7 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу зареєстрований в реєстрі за №1726, які містять відмітки про те, що житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна на праві приватної власності за ОСОБА_4. Реєстраційний напис записаний у реєстрову книгу №д.174-97 за реєстровим №37597 - 31 жовтня 2003 року.

Зазначені копії договорів були надані позивачем - підданим Королівства Великої Британії та Північної Ірландії ОСОБА_12 у додатку до позовної заяви підданого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії ОСОБА_5 до ОСОБА_4 пр визнання права власності на нерухоме майно - житловий будинок за адресою - АДРЕСА_1

Крім того, зі змісту заперечень представника відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_13 від 25 грудня 2006 року на зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним пункту 8, пункту 6, абз.4 пункту 5 договору купівлі-продажу житдлового будинку від 23.09.2002 року остання стведжує, що єдиним правомірним власником спірного будинку, що підтверджується реєстрацією в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна є відповідач 2 (ОСОБА_5.). У цих же запереченнях звертається увага суду, що договір 2, на підставі якого до відповідача 2 (ОСОБА_5.) перейшло право власності на будинок, укладений і виконаний у повній відповідності з усіма вимогами законодавства України, а саме: договір 2 був укладений у письмовій формі; договір 2 був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, ОСОБА_7, про що в книзі реєстрації нотаріальних дій було зроблено запис від 29 жовтня 2003 року, за номером 1726; договір 2 було зареєстровано у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна, про що у реєстровій книзі було зроблено запис від 31 жовтня 2003 року за номером 37597.

Наразі, суд не може погодитися з заявою ОСОБА_1, що на час ухвалення 17.06.2013 року судом рішення у справі №2-20/12 їй не було відомо, що ОСОБА_4, покупець за укладеним з нею 29.10.2003 року договром купівлі-продажу 31.10.2003 року зареєструвала своє право власності на придбаний за договором житловий будинок АДРЕСА_1 у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна, про що у реєстровій книзі було зроблено запис від 31 жовтня 2003 року за номером 37597.

Приймаючи до уваги, що матеріали справи в якій ОСОБА_1. просить переглянути за нововиявленими обставинами рішення суду від 17.06.2013 року містять інформацію про обставини на які посилається ОСОБА_1, звертаючись з заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, відповідно вони були відомі суду на час ухвалення рішення та приймалися судом до уваги, а відтак підстави для скасування зазначеного рішення за нововиявленими обставинами у суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись Перехідними положеннями ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року, ст. 423 ЦПК України, суд -

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 про передгляд рішення суду від 17 червня 2013 року у справі №22-20/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23.09.2002 року, про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29.10.2003 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності; за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання правочину частково недійсним; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору оренди від 01.12.2006 року; за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним, залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга подається на ухвалу суду протягом п»ятнадяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк