Справа № 758/5219/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2018 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Ковальчук О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Середи Вікторії Георгіївни, Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради, третя особа - ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, скасування права власності та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в Подільському районному суді м. Києва пред'явила позов до приватного нотаріуса КМНО Середи В.Г., Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради, за участю третьої особи - ОСОБА_3, в якому просила: 1) визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 223,1 кв.м., житловою площею 63,7 кв.м.; 2) скасувати право власності ОСОБА_4 на 1/3 будинку АДРЕСА_1) зобов'язати державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації здійснити державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 223,1 кв.м., житловою площею 63,7 кв.м.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті її батька ОСОБА_5, якому на праві власності належала квартира АДРЕСА_1.

Спадкодавцем за життя було здійснено реконструкцію вказаного приміщення за результатами якого загальна та житлова площі вказаної квартири зазнали змін. Реєстрацію права власності на реконструйоване житло спадкодавцем не було здійснено. При оформленні спадкових прав на вказане нерухоме майно приватного нотаріуса КМНО Середою В.Г. було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності за заповітом.

З огляду на це, та з метою оформлення права власності на вказане нерухоме майно, ОСОБА_1 звернулась з цим позовом до суду.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. До суду звернувся із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Відповідачі свого права на участь у судовому засіданні не використали, про розгляд справи були повідомлені належним чином. ПН КМНО Середи В.Г. звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі.

Третя особа також в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином. До суду звернулась із заявою про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5, якому належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 Спадкоємцями вказаного майна в рівних частках стали: його дружина - ОСОБА_6, син - ОСОБА_4, дочка - ОСОБА_3

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 14.05.2007 у справі № 2-2356 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, за участю третьої особи - КМ БТІ, про визнання права власності, затверджено мирову угоду. (а.с. 9-12)

Відповідно до вказаної ухвали суду за ОСОБА_4 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 237,9 кв.м., житловою площею 79,8 кв.м.; за ОСОБА_6 та ОСОБА_3 визнано право власності на квартири № 1, 2 в буд. АДРЕСА_1 (а.с. 9-12)

Відповідно до Свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_4 (а.с. 14)

Як вбачається із Заповіту від 12.05.2016 року ОСОБА_4 заповів все своє майно після смерті ОСОБА_1 (а.с. 13)

Згідно з Постановою приватного нотаріуса КМНО Середи В.Г. від 12.12.2016 року № 359_/02-31 нею було відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постанова обґрунтована тим, що для оформлення спадщини позивачем не було надано правовстановлюючий документ на спадкове майно, з підстав того, що спадкодавцем не було зареєстроване його право власності на зазначену квартиру № 3. (а.с. 15)

Крім того, відповідно до Декларації про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, відбулась реконструкція квартири № 3 у житловому будинку АДРЕСА_1 За наслідками реконструкції квартира № 3 загальною площею 237,9 кв.м. та житловою площею 79,8 кв.м. зазнала таких змін: 223,1 кв.м. - загальна площа, 63,7 кв.м. житлова площа. (а.с. 16)

Крім того із зазначеної Декларації Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві вбачається, що будівництво є закінченим, об'єкт готовий до експлуатації. (а.с. 19)

З Технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що дійсно площа квартири НОМЕР_1 після реконструкції складається з 223,1 кв.м. - загальної площі, 63,7 кв.м. - житлової площі. (а.с. 20-23)

Таким чином, позивач просить суд визнати за нею право власності на квартиру НОМЕР_1 в житловому будинку АДРЕСА_1 загальною площею 223,1 кв.м. та житловою площею 63,7 кв.м.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла, що підтверджено Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2. (а.с. 25)

Як вбачається з Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, 1/3 частина житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстрована з ОСОБА_4 (а.с. 51-52)

Правовідносини, що виникли регулюються норами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 318 ЦК України, усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.

Статтею 181 ЦК України передбачено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлені законом, а саме Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Із змісту ст. 317, 322 ЦК України, саме власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном і, крім того, власник зобов'язаний утримувати належне йому майно.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Стаття 1235 ЦК України вказує, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Стаття 1248 ЦК України встановлює, що нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Згідно зі ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається з матеріалів справи позовні вимоги позивач пред'являє до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Середи Вікторії Георгіївни, Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації та Київської міської ради.

Разом з тим, жодна із вказаних сторін не оспорює право власності позивача на вказане спадкове майно. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 перебуває у приватній власності. Ба більше, право приватної власності на 1/3 частину вказаного будинку зареєстроване у Реєстрі прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_4

Відтак, суд вважає, що позивачем в поданому позову вказані неналежні відповідачі, адже жодних правових підстав пред'явлення до них вимог судом не вбачається.

Разом з тим, чинний ЦПК України не передбачає право суду з власної ініціативи замінювати неналежного відповідача.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» залучення позивачем до справи неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження, але є підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Клопотань з боку позивача про заміну неналежного відповідача не надходило.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем було залучено до участі у справі неналежних відповідачів, адже вказані особи не є суб'єкттами порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення.

Крім того, позовна вимога про скасування державної реєстрації на 1/3 частину квартири за ОСОБА_4 взагалі не відповідає способам захисту порушених, оспорюваних або невизнаних цивільних прав, адже в такому випадку буде вирішено питання про майнові права померлої особи. Загалом, саме проведена державна реєстрація на частину будинку є підтвердженням того, що у власності спадкодавця перебувало спадкове майно, на яке прагне оформити право власності позивач наразі.

Безпідставно також вбачається вимога про зобов'язання державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації здійснити державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 223,1 кв.м., житловою площею 63,7 кв.м.

Позивачу не було відмовлено державним реєстратором у вчиненні відповідної реєстраційної дії, відтак, пред'явлення позовної вимоги до нього наразі є передчасним.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 259, 263-265, 268, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Середи Вікторії Георгіївни, Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради, третя особа - ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, скасування права власності та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Васильченко