Справа № 264/2577/18
Провадженя№ 2/266/824/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2018 року м. Маріуполь
Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Маріуполі цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Маріупольського гарнізону в інтересах в/ч НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення суми переплаченого грошового забезпечення,
13 червня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму переплаченого грошового забезпечення в розмірі 3924 грн. 55 коп. та судового збору на користь держави.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що з 26.08.2016 року ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця регулювальника комендантського відділення комендантського взводу. 26.06.2017 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби у зв`язку із позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку. Під час проведення аудиту в/ч НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_1 безпідставно отримав грошові в сумі 3924 грн. 55 коп., які в добровільному порядку не повертає. Просить суд стягнути з відповідача на користь в/ч НОМЕР_1 суму переплаченого грошового забезпечення в розмірі 3924 грн. 55 коп., стягнути судові витрати з відповідача на користь держави.
Судове повідомлення, яке направлялося відповідачу ОСОБА_1 , не вручено адресату та повернуто на адресу Приморського районного суду м. Маріуполя.
Позивачу надіслана ухвалу про відкриття провадження у справі, що підтверджується матеріалами справи.
Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило.
Відзив від відповідача до суду не надходив.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України).
Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.
Перешкод для розгляду справи немає.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Військова частина НОМЕР_1 згідно довідки ГУ Оборонного та мобілізаційного планування ГШ ЗСУ є діючим суб`єктом, який здійснює свою діяльність у сфері оборони, є суб`єктом господарської діяльності ЗСУ (а. с. 12)
ОСОБА_1 зараховано до списку військової частини НОМЕР_1 згідно наказу №238 від 26.08.2016 року в якості солдата (а. с. 10)
Наказом від 21.06.2017 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас у зв`язку з позбавлення військового звання в дисциплінарному порядку (а. с. 11)
При проведені Південним територіальним управлінням внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту (фінансового та відповідності) фінансово- господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 01.10.2015 по 01.11.2017, згідно складеного звіту за результатами проведеного фінансового аудиту та аудиту відповідності від 16.01.2018 за №234/3/4/3аз відповідач має заборгованість перед військовою частиною НОМЕР_1 в сумі 3924 грн. 55 коп.
Дана переплата відбулася внаслідок порушення вимог пункту 31.5 наказу Міністра Оборони України №260 від 11.06.2008 року «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам».
Відповідно до вимог ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІУ Військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Згідно вимог п. 2, ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення,ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Згідно вимог п. 24 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23.06.95 р. № 243/95-ВР, оголошеної наказом Міністра оборони України зід 14.08.95 р. № 201.
Вищий за підлеглістю командир (начальник) перевіряє обґрунтованість притягнення винної особи до матеріальної відповідальності, а також розміру стягуваної суми.
У виняткових випадках, з урахуванням матеріального стану винної особи, її сімейних обставин тощо, розмір суми, що підлягає стягненню, може бути зменшено.
Розмір стягуваних сум у цьому разі не може бути меншим, ніж це передбачено пунктом 10 цього Положення.
Відповідно до п. 31 Положення, у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди.
Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Вищезазначена стаття визначає загальні умови існування цивільно-правових зобов`язань, що виникають у зв`язку із так званим безпідставним збагаченням, тобто набуттям або збереженням майна без достатньої правової підстави.
Оскільки зобов`язання із безпідставного збагачення є загальною підставою для відновлення майнового стану осіб, норми ст.1212 ЦК України мають велике значення для вирішення спорів, пов`язаних із відновленням майнового стану.
Водночас правила ст. 1215 Цивільного кодексу України передбачають, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Верховний Суд України висловив правову позицію в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-91цс14, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.
Правовий аналіз ст.ст. 1212, 1215 ЦК України, зміст цитованого вище правового висновку Верховного Суду України, дає підстави стверджувати про те, що у разі виплати особі без необхідності чи без правової підстави грошової допомоги або якщо відпала підстава для такої виплати, то платнику ці кошти поверненню не підлягають, крім випадків наявності рахункової помилки з боку платника і недобросовісності з боку набувача.
Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.
Враховуючи викладене, положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, інших осіб чи наслідком події. Змістом зобов`язань, що виникають внаслідок збереження або набуття майна без достатньої правової підстави є право позивача на повернення безпідставно отриманого або збереженого майна і обов`язок боржника повернути безпідставно одержане майно.
Стаття 1166 ЦК України передбачає, що шкода спричинена майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об`ємі особою, що її спричинила.
Отже аналізуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 був звільнений з військової служби за істотний дисциплінарний проступок, однак з нього не було зроблено належні в даному випадку утримання премії.
Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1762 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 13, 56, 141, 263, 265, 268, 272, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1212, 1215, ЦК України, суд
Позов заступника військового прокурора Маріупольського гарнізону в інтересах в/ч НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення суми переплаченого грошового забезпечення задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , рахунок № НОМЕР_4 , Держказначейська служба України, МФО 820172) суму переплаченого грошового забезпечення у розмірі 3924 (три тисячі дев`ятсот двадцять чотири) грн. 55 коп.
Стягнути з відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в сумі 1762 грн.
На рішення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 30.07.2018 року.
Суддя: Пантелєєв Д. Г.