Єд.унік. № 243/5491/18
Провадження № 2/243/2076/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 липня 2018 року м. Слов'янськ

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Старовецького В.І.

за участю секретаря судового засідання Каліух К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб ОСОБА_3, Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, за участю третіх осіб ОСОБА_3, Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, свої вимоги мотивуючи тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбних відносинах. ІНФОРМАЦІЯ_4 року у них народився син - ОСОБА_4, який доводиться онуком позивачу. У зв'язку із тим, що сімейне життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні відносини та дитина, ОСОБА_4, залишився проживати разом із матір'ю, ОСОБА_3.

На теперішній час ОСОБА_1, яка є бабусею ОСОБА_4 бажає вивезти дитину за межі України, а саме до Російської Федерації для оздоровлення та відпочинку, однак згоду відповідача на виїзд дитини не має можливості отримати, оскільки місце його знаходження невідоме.

Просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_4 до Російської Федерації, а саме до м. Краснодара та до Автономної Республіки Крим, а саме до м. Алупка на літній період з 25 липня 2018 року по 29 серпня 2018 року.

Позивач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до судового засідання не з'явилась, надала заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розгляд справи провести за її відсутності, а також зазначила, що проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.28).

Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Слов'янського міськрайонного суду Донецької області, до судового засідання не з'явився та причини своєї неявки суду не повідомив (а.с.26).

Третя особа ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до судового засідання не з'явилась, надала заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила розгляд справи провести за її відсутності (а.с.16).

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, а також надав висновок, згідно якого органу опіки та піклування Слов'янської міської ради вважає, що

ОСОБА_1 доцільно надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини ОСОБА_4 за кордон без згоди батька, а саме до Російської Федерації та Автономної Республіки Крим для відпочинку та туристичної подорожі (а.с.18-19).

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, але в судове засідання не з'явився без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив на позов та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.

Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до наступного.

Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 30 липня 2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 18 листопада 2008 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року та його батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.6).

Отже, з вищевикладеного слідує, що ОСОБА_1 є бабусею малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки Слов'янського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області від 31 травня 2018 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває у розшуку як особа, що переховується від органів досудового розслідування за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260, ч. 2 ст. 146 КК України, ОРС № 44-7513 від 05 листопада 2015 року (а.с.8).

Судом встановлено, що позивач позбавлена можливості отримати від відповідача - батька дитини згоду на виїзд дитини у позасудовому порядку.

Відповідно до ч. 7 ст. 6 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно до ч.ч. 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 pоку, за якою, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, батьки несуть основну відповідальність забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, східних для розвитку дитини.

Згідно ст. 150 та ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, і здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, за якою батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частиною 2 статті 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, місце знаходження відповідача невідоме, оскільки він перебуває у розшуку.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Відповідно до Заяви від 18 липня 2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Соловар В.І., ОСОБА_6 дає згоду на виїзд до тимчасово окупованої території, Автономної Республіки Крим та м. Севастополь, та Російської Федерації, малолітного ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 18 липня 2018 року по 18 липня 2019 року у супроводі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.27).

Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Оскільки, у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд дитини за кордон.

Керуючись ст. 4 п. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. ст. 150, 154 СК України, ст. 313 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб ОСОБА_3, Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька - задовольнити.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 18 листопада 2008 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, в її супроводі за межі України за кордон до Російської Федерації, а саме до м. Краснодар та до Автономної Республіки Крим, а саме до м. Алупка на період з 25 липня 2018 року по 29 серпня 2018 року, без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя

Слов'янського міськрайонного суду В.І. Старовецький