АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/5394/2018 р. Головуючий у 1 інстанції - Ладиченко С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2018 р. Апеляційний суд міста Києва в складі суддів судової палати з розгляду

цивільних справ :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у порядку письмового провадження

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27.03.2018 р.

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про стягнення аліментів

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням (заочне) Голосіївського районного суду м. Києва від 27.03.2018 р. задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, а саме : стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 ч. його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 9.11.2017 р. і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з 28.07.2015 р. по 9.11.2017 р. в розмірі 41 800,00 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 704,80 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить це рішення скасувати і постановити нове рішення, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIIІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративної-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одинець), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 21 липня 2007 р. між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області

Сторони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 16 травня 2016 р. шлюб між сторонами, розірвано.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при чому обов'язком особистим і індивідуальним.

Згідно ч.3 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо аліменти стягуються на двох і більше дітей, то , то суд визначає єдину частку від заробітку (додхду) матері, батька на їх утримання, яка буде стягутися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст. 184 цього кодексу.

Так, обгрунтовуючи позовні вимоги позивачка посилалася, зокрема, на те, що відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча має таку можливість, інших утриманців, як то дітей чи непрацездатних батьків - не має.

Також зазначала, що з липня 2015 р. вона взагалі не отримувала від відповідача ніякої матеріальної допомоги на дітей, що перед припиненням шлюбу відповідач зобов»ячався надавати допомогу на дітей у розмірі 2000 грн. на місяць, про що написав їй розписку, проте свого зобов»язання не виконав, аліменти у належному розмірі не сплачував, тому вона просила стягнути з нього заборгованість з часу написання розписки - 28.07.2015 р. по день її звернення до суду із даним позовом - 9.11.2017 р.; а з дати звернення з позовом до суду просила стягнути на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 ч. усіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

До того ж зазначала, що відповідач працює, має постійний заробіток (дохід) та взмозі надавати дітям таку допомогу.

Суд, оцінивши надані докази та обставини справи обгрунтовано вважав стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь позивачки на утримання двох неповнолітніх дітей, у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, оскільки відповідач має постійне місце роботи та дохід , про що повідомляв суд.

Проте, що стосується терміну на який стягуються аліменти, то суд його визначив невірно - до досягнення дітьми повноліття, що суперечить вимогам ч.2 ст.183 СК України.

Тому, рішення суду в цій частині слід змінити, зазначивши відповідно вказаної норми закону - до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Щодо позовних вимог у частині стягнення заборгованості по аліментам із розрахунку по 2 тис. грн. щомісяця, що передує зверненню позивачки до суду, то суд судова колегія вважає, що вимоги у цій частині задоволенню не підлягають, оскільки, не підтверджені належними та допустимими доказами. Відповідач проти позову в цій частині заперечує, про що зазначав також у своїй апеляції.

Судова колегія вважає, що позовні вимоги у ці частині є недоведеними.

Тому, рішення в цій частині не можна визнати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27.03.2018 р. - в частині зазначеного судом терміну на який стягуються аліменти у розмірі 1/3 ч. заробітку доходу ОСОБА_1 - до досягнення дітьми повноліття - змінити, та вказати відповідно до вимог ч.2 ст.183 СК України - до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В частині стягнення заборгованості по аліментам в сумі 41800 грн., що передує зверненню позивачки до суду - скасувати і в задоволенні позову в цій частині - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 27.07.2018 р.

Головуючий :

Судді :