Справа № 683/835/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого - судді Завадської О.П.

при секретарі Поважнюк О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Старокостянтинівської міської ради про визнання права власності,

встановив:

В квітні 2018 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 пред'явили позов до Старокостянтинівської міської ради про визнання права власності на відповідно 85/100 та 15/100 частки земельної ділянки по АДРЕСА_1. ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовує тим, що вона являється спадкоємцем свого чоловіка ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Попередньо вона оформила свої спадкові права на 85/100 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1. За спадкодавцем оформлено право власності на земельну ділянку площею 0,1429 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства за вищевказаною адресою. Натомість, позивач ОСОБА_2 є власником іншої частки житлового будинку (15/100) згідно договору дарування. Нотаріус відмовив в оформленні позивачці ОСОБА_1 спадкових прав на відповідну частку земельної ділянки через невідповідність часток у власності за померлим в правовстановлюючих документах на домоволодіння та земельну ділянку.

Позивачка ОСОБА_1 подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування та просила розглянути справу без її участі.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 також подав заяву аналогічного змісту, при цьому додатково вказав, що на час укладення договору позивач ОСОБА_2 був неповнолітнім, про наявність приватизованої земельної ділянки йому не було відомо. Його дід ОСОБА_3 та баба ОСОБА_1 жодних претензій щодо його права власності не висловлювали. Сумніву в тому, що йому дід подарував частину земельної ділянки біля будинку у нього не було. Тому як співвласник будинку просить визнати за ним право власності на відповідну частку (15/100) даної земельної ділянки.

Представник відповідача направила до суду заяву, якою також просила розглянути справу без її участі, при вирішенні справи поклалась на розсуду суду.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.

Згідно положень ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, хто його пережив та батьки.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Старокостянтинові, про що складено відповідний запис № 321 згідно даних свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області. ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Зі змісту спадкової справи № 759/2013 Старокостянтинівської державної нотарільної контори 25 жовтня 2013 року позивачка ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем по закону. 12 червня 2014 року за р. НОМЕР_2 їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 на 85/100 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 Хмельницької області.

У відповідності до договору дарування, посвідченого Голуб О.Є., приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу 13.11.2004 року за р. № 3210 ОСОБА_6 подарував, а ОСОБА_7, як законний представник свого малолітнього сина ОСОБА_2, прийняла в дар 15/100 частки жилого будинку під номером АДРЕСА_1

Право власності зареєстроване Старокостянтинівським бюро технічної інвентаризації 24.11.2004, номер запису 4832 в книзі 24 (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5571998 від 24.11.2004).

Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданого Старокостянтинівською міською радою 05 липня 2002 року ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну дідянку площею 0,1429 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1.

За змістом відповіді на звернення (щодо спадкових прав) державний нотаріус Старокостянтинівської державної нотаріальної контори за № 441/02-14 від 15.02.2018 ОСОБА_1 відмовив в оформленні спадкових прав після смерті ОСОБА_3 в зв'язку з невідповідністю часток у власності за померлим в правовстановлюючих документах на домоволодіння та земельну ділянку.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У відповідності до роз'яснень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи вищевикладене, відсутність спору, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 263-265, 355 ЦПК України,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 85/100 частки земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 15/100 частки земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя _____________