АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5321/2018 Головуючий у 1-й інстанції: Макаренко І.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

головуючого-судді - Чобіток А.О.

суддів- Немировської О.В.,Ящук Т.І.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 квітня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,завданої залиттям квартири, -

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2017 року позивач пред'явила вказаний позов до відповідача та обґрунтовувала його тим, що 06 лютого 2017 року належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 було залито холодною водою з вини відповідача, який є власником квартири АДРЕСА_3, яка розташована поверхом вище над її квартирою, чим спричинено їй матеріальну шкоду. Залиття відбувається постійно та пезперевно відповідачем. На її прохання відповідачем у вересні 2017 року було перекрито водопостачання до його квартири і таким чином припинилося залиття її квартири. Але такі дії відповідач вчиняв лише тоді, коли залишав свою квартиру, а вночі знов відбувалося залиття її квартири. У відшкодування шкоди, завданої їй залиттям квартири з вини відповідача, позивач просила стягнути на її користь 9 865,08 грн.08 коп.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту залиття її квартири з його вини та розміру спричиненої шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 26 квітня 2018 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення та постановити нове, яким залишити позов без задоволення. Вказує, що суд першої інстанції допустив порушення ч. 2, 8, 9 ст. 83 ЦПК України, оскільки взяв до уваги докази, надані позивачем 22 березня 2018 року, які нею не були заздалегідь надіслані йому та його представнику. Надані позивачем акти щодо залиття її квартири від 14 березня,16 березня 2018 року, 30 березня 2017 року та від 05 квітня 2018 року складені з порушенням чинного законодавства, в зв»язку з тим, що він не був присутній під час огляду місця залиття належного позивачу приміщення та не був залучений до складання цих актів.

Відповідач також зазначає в апеляційній скарзі,що йому не відомі обставин,за яких позивач разом з ОСОБА_4 потрапили до його квартири та склали дефектні акти 18 грудня 2017 року і 09 лютого 2018 року.

Наданий позивачем кошторис складений фізичною особою-підприємцем «ОСОБА_3» від 08 вересня 2017 року та виписки із зазначеним номером артикулу товару магазину ТОВ «Епіцентр» не є належними та допустимими доказами розміру шкоди, яку вона просила відшкодувати.

На його думку позивач,надавши акти від 14 та 16 березня 2018 року про залиття її квартири змінила підстави позову, не подавши заяву відповідно до ч.3 ст.49 ЦПК України.

Відсутність відомостей про фахову спеціалізацію приватної особи-підприємця « ОСОБА_3» або можливість проведення ним оцінки збитків нанесених залиттям квартири позивача,свідчить про незаконність прийняття судом до уваги,як належний доказ, зазначення ним переліку ремонтних робіт та окремі цифрові значення. Крім того вказані його розрахунки не містять даних про їх відношення до квартири позивача та її огляд.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначила, що акти, які нею подані на підтвердження вини відповідача у залиття її квартири відповідають вимогам закону, оскільки підписані членами комісії, а підписи власника квартири причетного до залиття є не обов'язковими і суд правомірно послався на них в своєму рішенні.

Відсутність адреси її квартири на кошторисі ФОП «ОСОБА_3» не спростовує ту обставину,що він оглядав її квартиру на предмет встановлення ремонтних робіт, про що ним зазначено в окремому листі. Не погоджується з аргументом відповідача про порушення судом ч.3 ст.49 ЦПК України,оскільки надані нею акти є доказами факту спричинення їй матеріальної шкоди внаслідок залиття її квартири.

Відповідно до ст..263 ЦПК Українпи судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 11-12).

З 06 лютого 2017 року та по теперішній час відбувається залиття вищевказаної квартири позивача власником квартири АДРЕСА_3, яка знаходиться за вищевказаною адресою на поверх вище та на праві власності належить відповідачу згідно з договором дарування (а.с.23) та витягом про державну реєстрацію прав.

Встановивши вказану обставину, суд послався на: дефектний акт від 10 листопада 2017 р., акт від 01.12.2017 року, дефектний акт 18.12.2017 року, дефектний акт 09.02.2018 року, 14, 16 та 30.03.2018 року, 05.04.2018 року, які затверджені головою правління ЖБК «Старокиївський» ОСОБА_5, в яких зазначено, що з травня 2017 року з кв.№ АДРЕСА_3 періодично затоплюється АДРЕСА_1. Стеля у ванній кімнаті, туалеті та кухні в АДРЕСА_1 мокра. Власник квартири№ АДРЕСА_3 відповідач, вимоги забезпечити видимий доступ до труб комунікацій згідно технічним вимогам не виконав, необхідність ліквідації аварійної ситуації потрібно вирішувати з мешканцем кв. АДРЕСА_3, з власником квартири № АДРЕСА_3 повинно бути з'ясовано причини затікання та ліквідовано аварійну ситуацію з відшкодуванням матеріальних збитків власниці кв. 121.

Задовольняючи позовні вимоги в повному об'ємі та стягуючи з відповідача на користь позивача у відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири 9865,08 грн., суд першої інстанції виходив з того, що вина відповідача у спричиненні вказаної шкоди підтверджена вищевказаними актами, висновками працівників поліції, щодо неодноразового звернення позивача до поліції, стосовно затоплення її квартири АДРЕСА_1 сусідами з квартири АДРЕСА_3, фотознімками наданими позивачем щодо характеру пошкодження квартири. Розмір матеріальної шкоди встановлений та підтверджується кошторисом складеним ФОП «ОСОБА_3»» на виконання ремонтних робіт та випискою позивача, щодо ціни матеріалів взятих з будівельного магазину «Епіцентр».

Вислухавши доповідь судді, обговоривши обставини справи, доводи апеляційної скарги, Апеляційний суд міста Києва, який діє відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, оскільки до нього суд прийшов з порушенням норм матеріального та процесуального права і в зв'язку з цим заслуговують на увагу аргументи апеляційної скарги.

В статті 17 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено порядок доступу до житла та іншого володіння для ліквідації аварій, проведення оглядів технічного стану, перевірки показань засобів обліку та складання актів у випадках відмови споживача допустити до житла іншого володіння відповідних працівників для ліквідації аварійних ситуацій.

Відповідно до п. 8 цього Закону представник виконавця/виробника складає акти про проведення несанкціонованого доступу та про проведення ремонтних та відновлювальних робіт, які підписуються всіма учасниками несанкціонованого доступу. В актах обов'язково зазначаються: підстави для несанкціонованого доступу, відмітка про попередження споживача із зазначенням часу та осіб, які вели переговори із споживачем, у разі, якщо вони були проведені, причина та місце виникнення аварії, неполадки, перелік виконаних робіт, прізвище, ім'я, по батькові та посади учасників несанкціонованого доступу. Оригінали складених актів зберігаються у виконавця/виробника, іншим учасникам несанкціонованого доступу видаються копії, завірені печаткою виконавця.

З матеріалів справи вбачається, що межі позовних вимог позивача складались з прохання стягнути з відповідача на її користь шкоду, заподіяну внаслідок залиття її квартири з вини відповідача за період з 06 лютого 2017 року по вересень 2017 року, в зв'язку з чим в обґрунтування своїх вимог вона надала акти комісії, затверджені головою ЖБК «Старокиївськимй» ОСОБА_5 від 12.05., 18.07, 07.09.2017 року. На підтвердження розміру шкоди нею було надано на її думку кошторис витрат на виконання ремонтних робіт, складений ФОП « ОСОБА_3» 08.09.2017 року та номери артикулів товару з магазину ТОВ «Епіцентр».

Встановлюючи вину відповідача в спричиненні шкоди позивачу за вказаних обставинах, суд першої інстанції відхилив вказані нею в позовній заяві та додані як докази акти, вважаючи їх такими, що складені з порушенням вимог чинного законодавства і послався в обгрунтування своїх висновків на акти за період з 10.11.2017 року по 05.04.2018 року, незважаючи на те, що позивач не змінювала та не уточнювала предмет та підставу позову, подавши про це заяву, як це передбачено ч.3ст.49 ЦПК України.

Таким чином колегія суддів вважає, що вказані в рішенні акти, як доказ спричинення шкоди позивачу шляхом залиття її квартири з вини відповідача не можуть бути належними та допустимими доказами залиття її квартири у період зазначений в її позовних вимогах та розміру шкоди,який вона просила відшкодувати.

При цьому колегія суддів звертає увагу на відсутність даних про присутність при складанні цих актів відповідача та відвідуванням ним квартири позивача та відвідування комісії,члени якої їх підписала, квартири відповідача.

Відсутні підтвердження про повідомлення відповідача про час огляду як його квартири та і квартири позивача на предмет виявлення причин залиття квартири позивача та його ухилення від участі в цьому.

В текстах актів йдеться лише про припущення щодо причин залиття квартири позивача з квартири відповідача,а відповідно до дефектного акту від 09 лютого 2018 р., затвердженого головою правління ЖБК «Старокиївський» ОСОБА_5 за підписами сантехніка ОСОБА_4 та позивача, 09 лютого 2018 року вказані особи провели обстеження стояків гарячої та холодної води, а також підлоги після зняття плитки в кв. АДРЕСА_3. Кухня в кв. АДРЕСА_3, що належить відповідачу переобладнана у ванну кімнату. Пошкоджень у стояках у кв. АДРЕСА_3 та перекритті між АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 не виявлено. Затікання у кв. АДРЕСА_1 від кв. АДРЕСА_3 немає.

Голова ЖБК«Старокиївський» ОСОБА_5 в своєму листі на ім'я позивача від 21.05.2018 року визнала,що акти від 12.05.2017 р., 18.07.2017 р., 07.09.2017 р. складалися без участі відповідача, що є порушенням чинного законодавства, а з її листів на адресу представника відповідача, вбачається, що ці акти були складені зі слів позивача і вона не приймала участь в обстеженні квартири як позивача так і квартири відповідача, в зв'язку з чим вона їх відкликала.

Відповідно до п.1 ст..81 ЦПК України, в редакції 2017 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином колегія суддів вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, спричинення їй шкоди внаслідок залиття її квартири з лютого по вересень 2017 року з вини відповідача.

Колегія суддів приймає аргумент апеляційної скарги щодо неналежності доказів ,наданих позивачем на підтвердження розміру шкоди в сумі 9 865,08 грн.08 коп. за період, який вона зазначила в позові.

Наданий нею перелік ремонтних робіт та їх вартість від 08.09.2017 року з печаткою ФОБ «ОСОБА_3» не містить назву об'єкту, що потребує виконання цих робіт, в зв'язку з чим неможна зробити висновок про необхідність таких робіт в квартирі позивача та пов'язувати їх з наслідками залиття.

Крім того відсутні відповідні підтвердження повноважень вказаної особи на здійснення такої діяльності(сертифікат,свідоцтво).

Довідка, яка складена позивачем на свій розсуд про вартість матеріалів для ремонту її квартири, не відображає необхідність саме таких матеріалів і такої кількості у одиницях виміру.

За вказаних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в порушення ст. 80 ЦПК України прийшов до висновку про достатність доказів, на які посилалась позивач, для встановлення обставин вини відповідача у спричиненні їй матеріальної шкоди шляхом залиття, що призвело до неправильного вирішення справи, в звязку з чим рішення підлягає скасуванню з постановленням нового про відмову у позові.

Керуючись ст..ст. 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 квітня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,завданої залиттям квартири, залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає відповідно до ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий - Судді -