Справа № 444/1483/15-ц
Провадження № 2/444/252/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мартинишин Я. М.,

секретар судового засідання Луців І.І.,

позивача за первісним позовом ОСОБА_1,

представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Жовкві Львівської області цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до Замківської сільської ради Жовківського району Львівської області, третьої особи: Реєстраційної служби Жовківського районного управління юстиції про визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Замківської сільської ради Жовківського району Львівської області, ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

03.07.2015 року позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 звернулася до Жовківського районного суду Львівської області з позовною заявою до Замківської сільської ради Жовківського району Львівської області, третьої особи: Реєстраційної служби Жовківського районного управління юстиції про визнання права власності на будинок в порядку спадкування, в якій просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, померлої 02 серпня 2013 року, а саме на житловий будинок в с. Замок, вул. Шевченка, буд. 47 Жовківського району Львівської області, загальна площа якого становить 71,0 кв.м., житлова 31,3 кв. м., допоміжна 24,2 кв.м. з господарськими будівлями.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02.08.2013 р. померла її баба - ОСОБА_4. Після смерті баби залишилося спадкове майно за заповітом - будинок, що знаходиться за адресою: с. Замок Жовківського району Львівської області вул. Шевченка, буд. 47. Даний будинок належить до колгоспної суспільної групи господарств. Членами колгоспного двору станом на 30.06.1990 р. були: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 Заповіт ОСОБА_4 написаний 13.07.2010 р. і посвідчений секретарем Замківської сільської ради Жовківського району Львівської області. Заповіт не скасовано та не змінено. В ньому ОСОБА_4 заповідає все майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право своїй онуці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 Спадщину після баби - ОСОБА_4 позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 прийняла, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі № 39867797 від 13.03.2015 р. ОСОБА_4 перебувала в шлюбі з ОСОБА_5, який помер 25.08.2011 р. Згідно довідки Замківської сільської ради Жовківського району Львівської області від 18.09.2014 р. № 784, ОСОБА_4 проживала із своїм чоловіком до дня його смерті 25.08.2011 р. і вели спільне господарство в с. Замок Жовківського району Львівської області. У веденні господарства їм допомагала онука ОСОБА_1. ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, але не встигла її оформити офіційно.Позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 звернулася в Рава-Руську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 47 по вул. Шевченка в селі Замок Жовківського району Львівської області. Рава-Руською державною нотаріальною конторою ОСОБА_1 було відмовлено у звязку із відсутністю необхідних правовстановлюючих документів на майно. Згідно довідки Червоноградського МБТІ № 5049 від 04.11.2014 року станом на 31.12.2012 р. право власності на будинок № 47 по вул. Шевченка в с. Замок Жовківського району Львівської області не оформлялося.У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно - будинок, що знаходиться за адресою: с. Замок, Жовківського району, Львівської обл., вул. Шевченка, буд. 47 за ОСОБА_4, позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом своїх прав. Про інших спадкоємців, хто б претендував на дану спадщину, їй невідомо.

07.08.2015 року до Жовківського районного суду Львівської області звернулася третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 з позовною заявою до Замківської сільської ради Жовківського району Львівської області, ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якому просить визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його дядька ОСОБА_5, померлого 25.08.2011 р.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25 серпня 2011 року помер його дядько ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 До дня смерті ОСОБА_5 був зареєстрований та постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_4, Монастироцький психоневрологічний інтернат.Покійний ОСОБА_5 був рідним братом його батька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 Родинні відносини із ОСОБА_5 підтверджуються свідоцтвом про народження позивача за зустрічним позовом, витягами з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження щодо ОСОБА_6 / батька / та ОСОБА_5 /дядька/.За життя дядько ОСОБА_5 заповіту не складав.У покійного ОСОБА_5 був син ОСОБА_7, 27.05.1948 р. н., який із сімєю постійно проживав в Латвії. Син за життя матеріально підтримував батька, приїжджав на його похорони, здійснював їх фінансування. 28 травня 2014 року син спадкодавця ОСОБА_5 помер.Після смерті сина залишились внук - ОСОБА_8, 1985 р. н., та внучка - ОСОБА_9, 1987 р. н., які народилися і постійно проживають в Латвії. Спадщини після смерті дядька ні його син, ні внуки не прийняли. Зазначені обставини ОСОБА_3 стали відомі із листа ОСОБА_8, отриманого ОСОБА_3 в липні 2015 року.Батько позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6 помер 05.08.2008 р.ОСОБА_3 належить до другої черги спадкоємців за представленням після смерті дядька. Виникнення у нього права на спадкування залежить від неприйняття спадщини спадкоємцями першої черги або відмови від її прийняття.Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, зокрема, житловий будинок в с. Замок Жовківського району Львівської області по вул. Шевченка, 47, позов про визнання права власності на який заявлено ОСОБА_1Відразу після отримання листа від ОСОБА_8, ОСОБА_3 звернувся в нотаріальну контору з приводу прийняття спадщини після смерті дядька. Йому повідомили, що він пропустив термін на подачу заяви про прийняття спадщини та порадили звернутись в суд.З огляду на те, що син ОСОБА_5 постійно проживав в Латвії, факт його смерті та неприйняття ним та його дітьми спадщини після смерті дядька, а відтак, виникнення у ОСОБА_3 права на спадкування, став йому відомий тільки у липні 2015 року, вважає, що в нього існували обєктивні, непереборні та істотні перешкоди для звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 в строк, визначений ст. 1270 ЦК України.

03.07.2015 року позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 подала до суду заперечення на зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вважає, що зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. ОСОБА_3 у своєму позові забув вказати, що крім сина спадкодавця ОСОБА_7, що є спадкоємцем першої черги, у спадкодавця була законна дружина - ОСОБА_4, що є також спадкоємцем першої черги. Як зазначає ОСОБА_3 із самої позовної заяви, після смерті спадкодавця - ОСОБА_5, ні його син - ОСОБА_7, ні внуки - ОСОБА_10, ОСОБА_9 спадщини не прийняли. Згідно довідки Замківської сільської ради Жовківського району Львівської області від 18.09.2014р. № 784 ОСОБА_4 проживала із своїм чоловіком до дня його смерті 25 серпня 2011 року і вели спільне господарство в с. Замок Жовківського району Львівської області. У веденні господарства їм допомагала онука ОСОБА_1. З довідки, виданої Рава-Руською районною лікарнею № 55 від 15.09 2015 р., вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, який проживає в с. Замок перебував на стаціонарному лікуванні у Рава - Руській районній лікарні з 01.07.2011р. по 20.07.2011р. з діагнозом «Трофічна виразка правої гомілки». З довідки, виданої Рава-Руською районною лікарнею № 56 від 15.09 2015 р., вбачаається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, яка проживає в с. Замок перебувала на стаціонарному лікуванні у Рава - Руській районній лікарні з 01.07.2011 р. по 15.07.2011 р. з діагнозом «Гіпертонічна хвороба II сп. Дисциркуляторна гіпертензивна енцефалопатія». Слід зазначити, що місце проживання в них зазначене як с. Замок, в. т. ч. і ОСОБА_5, а не с. Монастирок. Не зазначається і в них лікування психоневрологічного характеру. Слід зазначити, що перебування в Монастирському психоневрологічному інтернаті не підтверджено жодним документом в поданому зустрічному позові. Крім того перебування на лікуванні в Монастирському психоневрологічному інтернаті не передбачає згідно законодавства зміни місця реєстрації хворого. Спадщину після баби - ОСОБА_4, ОСОБА_1 прийняла, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі № 39867797 від 13.03.2015 р. ОСОБА_4 перебувала в шлюбі з ОСОБА_5. Підтвердження зміни черговості, або рішення суду на одержання права прийняття спадщини разом із спадкоємцями першої черги позивач за зустрічним позовом не надав. Як зазначає ОСОБА_3 - він є спадкоємцем другої черги. Вважає, що немає законних підстав та потреби у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини спадкоємцю другої черги, коли спадщина була прийнята спадкоємцем першої черги. Крім вищезазначеного, позивач не надав доказів звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та відмови нотаріусом в прийнятті через пропущення строків подання заяви. Просить первісний позов задоволити повністю, а в задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

09.10.2015 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 подав до суду заперечення на первісну позовну заяву ОСОБА_1, мотивуючи свої вимоги наступним. Спадкодавець ОСОБА_5 на момент смерті був зареєстрований та постійно проживав в Монастироцькому психоневрологічному інтернаті за адресою: Жовківський район, с. Монастирок, вул. Івана Франка, 30 б. Зазначені обставини підтверджуються довідкою КЗОР «Монастироцький психоневрологічний інтернат» № 139 від 28.07.2015 р.Разом з тим гр. ОСОБА_4, після якої має намір спадкувати ОСОБА_11, з 14.04.1938 р. по 02.08.2013 р. була одна зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_8, що підтверджується довідкою Виконкому Замківської сільської ради Жовківського району Львівської області від 29.07.2015 р.ОСОБА_4 на час відкриття спадщини із спадкодавцем ОСОБА_5 постійно не проживала, заяви про прийняття спадщини після смерті такого не подавала, відтак, не може вважатися такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, як стверджує ОСОБА_11Тому, майно, що належало ОСОБА_5 не може входити до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_4.Крім цього, ОСОБА_3 зазначає наступне. ОСОБА_12 померла 02.08.2013 р.ОСОБА_4 до моменту смерті була зареєстрована одна в ІНФОРМАЦІЯ_8, що підтверджується Довідкою Виконкому Замківської сільської ради Жовківського району Львівської області від 29.07.2015 р.ОСОБА_1, із спадкодавицею ОСОБА_4 на момент смерті останньої постійно не проживала, заяву про прийняття спадщини у визначений шестимісячний строк не подавала, тому не може вважатися такою, що прийняла спадщину після смерті баби ОСОБА_4Тому, просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повнісю,

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1, яка є відповідачем за зустрічним позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3, та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в первісній позовній заяві та поданому до суду запереченні, не визнавши позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 Просять задоволити первісний позов, а в задоволенні зустрічних вимог відмовити.

Відповідач за первісним та за зустрічним позовом Замківська сільська рада Жовківського району Львівської області в судове засідання не прибув, однак подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника. У вирішенні справи покладаються на думку суду.

Третя особа за первісним позовом Реєстраційна служба Жовківського РУЮ в судове засідання не прибули, не повідомивши про причини своєї неявки, свого відношення до позову не висловили. Разом з тим, на думку суду, їхня неявка не перешкоджає розгляду справи по суті у їх відсутності.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_3 в судове засідання жодного разу не прибув, разом з тим, звертався з клопотаннями про розгляд справи у його відсутності, а тому, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити повністю, а в задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 слід відмовити з наступних підстав.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовної заяви ОСОБА_1 і про відмову в задоволенні зустрічного позову третьої особи ОСОБА_3, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 02.08.2013 р. померла баба позивачки за первісним позовом - ОСОБА_4. Після її смерті залишилося спадкове майно за заповітом - будинок, що знаходиться за адресою: с. Замок Жовківського району Львівської області вул. Шевченка, буд. 47. Даний будинок належить до колгоспної суспільної групи господарств.

Членами колгоспного двору станом на 30.06.1990 р. були: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Заповіт ОСОБА_4 написаний 13.07.2010 р. і посвідчений секретарем Замківської сільської ради Жовківського району Львівської області. Такий не скасовано та не змінено. Із змісту заповіту вбачається, що все майно вона заповіла своїй онуці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3

Спадщину після баби - ОСОБА_4 позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 прийняла, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі № 39867797 від 13.03.2015 р.

ОСОБА_4 перебувала в шлюбі з ОСОБА_5, який помер 25.08.2011 р.

Згідно довідки Замківської сільської ради Жовківського району Львівської області від 18.09.2014 р. № 784, ОСОБА_4 проживала із своїм чоловіком до дня його смерті 25.08.2011 р. і вели спільне господарство в с. Замок Жовківського району Львівської області. У веденні господарства їм допомагала онука ОСОБА_1. ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, але не встигла її оформити офіційно.

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 звернулася в Рава-Руську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 47 по вул. Шевченка в селі Замок Жовківського району Львівської області. Рава-Руською державною нотаріальною конторою ОСОБА_1 було відмовлено у звязку із відсутністю необхідних правовстановлюючих документів на майно.

Згідно довідки Червоноградського МБТІ № 5049 від 04.11.2014 року станом на 31.12.2012 р. право власності на будинок № 47 по вул. Шевченка в с. Замок Жовківського району Львівської області не оформлялося.

За життя ОСОБА_5 заповітів не складав.

Із Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 24.12.2014 р. вбачається, що позов ОСОБА_1 задоволено, визначено їй додатковий двомісячний строк для подачі заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, померлої 02.08.2013 р. Рішення набуло законної сили 24.01.2015 р. (а.с. 110 спадкова справа а. 10).

У відповідності до ст. 1268 та ст. 1269 ЦК України, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину за умови, що такий постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або у визначений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку, що в подальшому стало причиною звернення до суду.

Згідно пп. 6-7 Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Відповідно до закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" введеного в дію з 01.01.2013 року, реєстрація нерухомого майна проводиться Державною реєстраційною службою Мінюсту України за рішення суду.

Згідно із ст. 392 ЦК України, передбачено захист порушеного права шляхом подання позовної заяви про визнання права власності.

Відповідно до вимог п.1 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних справ та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.2008 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року із змінами, внесеними згідно ПВС України №13 від 25.12.1992 року № 15 від 25.05.1998 року передбачено, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього члена двору і поширюється на випадки припинення двору з 01 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав, а також в разі смерті члена двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи витягах з господарської книги за період 01 січня 1986 року до 01 січня 1990 року, ОСОБА_4 (дівоче прізвище - Доліновська) була членом колгоспного двору (домогосподарства) по вул. Л. Українки, 57 в с. Монастирок та членом колгоспу ім. Івана Франка. У звязку із одруженням 10 грудня 1987 року вона вибула із вказаного господарства до с. Замок (а. с. 213).

Погосподарська книга вказаного господарства за період з 01 січня 1990 року не містить запису про ОСОБА_4 як члена господарства (а. с. 212).

У той же час, за вказаний період (з 01 січня 1990 року) ОСОБА_4 вказана як член господарства, головою якого є її чоловік ОСОБА_5 (погосподарська книга домогосподарства по вул. Шевченка, 47, в с. Замок (а. с. 211).

Відповідно до виписки з погосподарської книги № 2, що оформлена Замківською сільською радою у вересні 2014 року (а. с. 12), у будинку № 47 по вул. Шевченка в с. Замок, що є колгоспним двором, станом на 30 червня 1990 року були зареєстровані та проживали: ОСОБА_5 - голова двору та ОСОБА_4 - дружина.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верхрвного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Таким чином, оцінюючи зазначені вище доказам, слід зробити висновок, що померла ОСОБА_4 була членом колгоспного двору по вул. Шевченка, 47. Докази, які б вказували на втрату померлою ОСОБА_4 станом на 15 квітня 1991 року права на частку в майні колгоспного двору, відсутні.

Отже, на думку суду, спірний будинок увійшов до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_4

Щодо позову третьої особи ОСОБА_3 про надання додаткового строку на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_13, то суд вважає, що за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Наведена правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15.

Таким чином, суд прийшов до переконання, що правові підстави для визначення ОСОБА_3 додаткового строку для прийняття спадщини відсутні, оскільки неприйняття спадщини іншими родичами померлого через смерть одно з них, необізнаність інших про наявність спадщини та її неприйняття, не можуть бути поважними причинами пропуску такого строку.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та відмови в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3

Таким чином, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити, а в задоволенні позовних вимог за зустрічними позовами третьої особи яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4,6,7,12,76,77,81,141,142ч.1,200ч.3,258-259,263,264,265,268,354,355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до Замківської сільської ради Жовківського району Львівської області, третьої особи : Реєстраційної служби Жовківського районного управління юстиції про визнання права власності задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, померлої 02 серпня 2013 року, а саме на житловий будинок в с. Замок, вул. Шевченка, буд. 47 Жовківського району Львівської області, загальна площа якого становить 71,0 кв.м., житлова 31,3 кв. м., допоміжна 24,2 кв.м. з господарськими будівлями.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Замківської сільської ради Жовківського району Львівської області, ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області з врахуванням п.15.5 «Прикінцевих та Перехідних положень» ЦПК України (в редакції станом на 15.12.2017 року).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Мартинишин Я. М.