Справа № 369/5712/17
Провадження № 2/369/674/18
РІШЕННЯ

Іменем України

31.05.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючої судді Пінкевич Н.С.,

за участі секретаря Водала А.Ю.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю, -

встановив:

У травні 2017 року позивач звернулась з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 лютого 2001 року, виданого державним нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори, вона є власником 17/100 частин житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 і її право власності на частину житлового будинку було зареєстроване в установленому законом порядку, який був на той час, в Києво-Святошинському БТІ за № 2903 від 21.02.2001 року.

Співвласниками житлового будинку є відповідач по справі, якій належить на праві власності 1/2 частина житлового будинку. Інша частина будинку належить ОСОБА_6 В частині мансардного приміщення проживає ОСОБА_5

Позивач також зазначила, що 23 травня 1980 року Києво-Святошинський районний суд Київської воласті ухвалив рішення згідно якого за нею було визнано право власності на 17/100 частин житлового будинку та виділено веранду зі сходами та туалетом площею 4,7 кв.м., коридор з погрібом площею 1,5 кв.м., ванну площею 2,1 кв.м., кухню площею 4,8 кв.м., кімнату площею 11,6 кв.м., сарай. За ОСОБА_6 було визнано право власності на 8/100 частин будинку та виділено їй веранду мансардну площею 10,6 кв.м., кімнату площею 18,8 кв.м.

Рішенням Боярської міської ради народних депутатів від 30.05.1979 року № 10 за ОСОБА_6 було узаконено самовільно прибудовані до частини житлового будинку сіни площею 4,7 кв.м. та обладнану на мансарді житлову літню кімнату площею 17 кв.м., кладову площею 1,6 кв.м., веранду площею 10,3, що належала померлому ОСОБА_7

На даний час відповідно до технічного паспорту Києво- Святошинського БТ1 станом на 25.09.2002 року спірний житловий будинок є одноповерховим з мансардою, трьохквартирним, загальною площею 164,2 кв.м., житловою - 68,6 кв.м. Мансардова частина будинку складається з приміщень № 1-13, кладова площею 1,6 кв.м., № 1-14 житлова кімната площею 17,0 кв.м., № 1-15 веранда площею 10,3 кв.м. та самочинно побудованих приміщень позначених під № II та № III.

АДРЕСА_1 житлового будинку належить відповідачці ОСОБА_4. Проживає в цій частині її син ОСОБА_8, який користується в тому числі і приміщеннями мансарди, позначеними по техпаспорту БТІ під № 1 -13, № 1 -14, № 1 -15, № II та № III.

В АДРЕСА_1 проживає третя особа по справі ОСОБА_5. АДРЕСА_1 належить позивачці на праві власності.

Кожна квартира житлового будинку має окремий вхід.

Позивач посилається, що на даний час відповідач по справі створює їй перешкоди в користуванні горищем (мансардою) над частиною житлового будинку, яка належить їй на праві власності. А саме, відповідачкою було перегороджено їй вхід на горище. Сходи на горище, якими вона користувалась розміщені в належному їй на праві власності приміщенні позначеному по техпаспорту 3-5. Відповідачкою було встановлено на горищі перегородку з ДСП, яка перегородила позивачці доступ до горища, тобто по сходах вона не може піднятись на горище, так як упирається у перегородку. Позивач послалась, що даний факт підтверджується актом складеним депутатом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 18.05.2017р., листом виконкому Боярської міськради від 02.09.2016 р., висновком Києво-Святошинського ВП від 06.12.2015 р.

Позивач вважає, що відповідач своїми неправомірними діями порушує її права, так як частина горища над її частиною житлового будинку належить їй відповідно до її частки у праві власності на житловий будинок. А відповідач має право користуватись тільки горищем (мансардою) над її частиною житлового будинку, а саме АДРЕСА_1. Її ж приміщення АДРЕСА_1 знаходяться з іншого кінця будинку і межують з нею. Між їх частинами знаходяться приміщення АДРЕСА_1, в яких проживає ОСОБА_5 Фактично мансардне приміщення будинку - горище є об'єктом спільної часткової власності і кожен із співвласників має право на користування ним.

Позивач посилається на те, що своїми неправомірними діями відповідач не тільки порушує її права власника частини житлового будинку, а й створює їй нестерпні для проживання умови. Позивач зазначає, що не може спокійно проживати в належній їй частині будинку, так як над її приміщеннями по горищі постійно хтось ходить та проводить роботи, чим створюється шум, стукіт та таке інше. Їй відомо, що там на горищі створено автомайстерню по ремонту автомобілів. Тому, щоб захистити своє порушене право вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Посилаючись на статті 15,16, 356, 358, 391 ЦК України, просить суд усунути їй, ОСОБА_1, перешкоди у користуванні горищем (мансардним приміщенням) житлового АДРЕСА_1, зобов'язати ОСОБА_4 не чинити їй перешкоди в користуванні горищем (мансардним приміщенням) житлового будинку та знести встановлену перегородку біля сходів, які ведуть на горище із приміщення позначеному по технічному паспорті БТІ 3-5, у веранді мансардного поверху площею 10,3 кв.м.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечувала.

Треті особи: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з'явились, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і осново- положних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст.4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ч. 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При розгляді справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 17/100 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право па спадщину за заповітом від 13.02.2001 року, посвідченого Цебровою Л.М., державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області, зареєстрованого у реєстрі за НОМЕР_1 та зареєстрованого в Києво-Святошинському БТІ 21.02.2001 року за реєстровим НОМЕР_4 (а.с. 5, 5 звор., 105).

Відповідач ОСОБА_4 є власником 58/100 часток житлового АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованого по АДРЕСА_1, на підставі Свідоцтва про право па спадщину за заповітом від 19.10.2016 року, посвідченого Панікар В.М., державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області, зареєстрованого у реєстрі за НОМЕР_2.

Третя особа по справі ОСОБА_5 є власником 1/4 частини житлового АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право па спадщину за законом від 08.09.2004 року, посвідченого Панікар В.М., державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області, зареєстрованого у реєстрі за НОМЕР_3 та зареєстрованого в Києво-Святошинському БТІ 21.09.2004 року (а.с. 5, 5 звор.).

Вказаний житловий будинок на плані земельної ділянки зазначений під літ. "А" (р.п. - 1966), має розмір житлової площі - 68,6 кв.м. Загальна площа будинку - 157,6 кв.м.

Біля будинку є: сарай літ. "Б"; погріб літ. „під Б"; сарай літ. „В", убиральня літ. „Г"; альтанка літ. „Д"; гараж літ. „Е"; огорожа №№ 1-4.

Отже, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності (ч.1 ст.356 ЦК України).

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Судом встановлено, що попереднім власником частини житлового будинку, що належить відповідачу ОСОБА_4 була її мати ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1: 1/2 частки - на підставі договору дарування, посвідченого 09.01.1968 року Києво-Святошинською державною нотаріальною конторою за р. № 33 та зареєстрованого в Київському міжміському бюро технічної інвентаризації 30.01.1968 року за номером 2903; 8/100 часток - на підставі договору дарування, посвідченого 08.10.1988 року Києво-Святошинською державною нотаріальною конторою за р. № 2704 та зареєстрованого в Києво-Святошинському бюро технічної інвентаризації 09.10.2002 року за номером 2903 (а.с. 109, 110).

Відповідно до договору дарування від 09.01.1968 року ОСОБА_7 подарував ОСОБА_11 1/2 частину будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 79, 80).

Згідно рішення Києво-Святошинського районного народного суду від 09.10.1972 року (а.с. 81, 81 звор., 88, 88 звор.), у цивільній справі №2-1165 за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_7 про розділ домоволодіння, зареєстрованого в Київському міжміському бюро технічної інвентаризації 08 грудня 1972 року за НОМЕР_4, визнано право власності за ОСОБА_12 на 1/4 частину домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 з 1/2 частини будинку, що рахувався за ОСОБА_7 на праві особистої власності, та виділено у конкретне користування: кімнату 2-4, 20 кв.м., санвузол 2-5, 2,9 кв.м., частину прихожої 2-1 - 2,6 кв.м. Остальну 1/4 частину домоволодіння: кімнату 12 кв.м., кухню 4,9 кв.м., частину прихожої - 4,1 кв.м., та мансарду 46,6 кв. м. залишено ОСОБА_7.

Згідно рішення виконавчого комітету Боярської міської ради народних депутатів від 29.04.1974 року №07, (а.с. 82 звор.), на підставі заяви гр-ки ОСОБА_12 про узаконення прибудови розміром 2,60 х 1,22, побудованої її бувшим чоловіком ОСОБА_7, узаконено прибудову розміром 2,60 х 1,22 до частини будинковолодіння гр. ОСОБА_12 по АДРЕСА_1.

Згідно рішення виконавчого комітету Боярської міської ради народних депутатів від 30.05.1979 року №10, (а.с.90 звор.), на підставі заяви гр-ки ОСОБА_6, про дозвіл на узаконення самовільних прибудов до житлового АДРЕСА_1, що були виконані гр-ном ОСОБА_7, який помер, узаконено самовільно прибудовані до частини житлового АДРЕСА_1, сіни площею 4,70 кв.м. та обладнану на мансарді житлову літню кімнату площею 17 кв.м., кладову площею 1,60 кв.м., веранду площею 10,30 кв.м., що належала померлому ОСОБА_7

Згідно рішення виконавчого комітету Боярської міської ради народних депутатів від 26.06.1979 року №12 (а.с.90), на підставі заяви гр-ки ОСОБА_6, про дозвіл на узаконення самовільно збудованого сараю на присадибній ділянці по АДРЕСА_1, який збудовано її батьком ОСОБА_7, який помер, узаконено самовільно збудований сарай розміром 4,45 х 7,05 м на присадибній ділянці по АДРЕСА_1, що належав померлому ОСОБА_7

Рішенням Києво-Святошинського районного народного суду від 23.05.1980 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 про визнання права власності на 1/4 частину будинку, розподіл будинку та майна (а.с. 93, 98-100), розділено будинок в натурі.

Згідно даного рішення суду визнано за ОСОБА_6 право власності на 8/100 часток будинку, розташованого в АДРЕСА_1 та виділено їй веранду мансарду площею 10,6 кв. м., кімнату площею 18,8 кв. м. Суд зобов'язав ОСОБА_6 за свій рахунок приєднати за допомогою коридору мансардного приміщення з мансардним приміщенням ОСОБА_11 (а.с.99-99 зв.). Тобто весь другий поверх належав ОСОБА_6 та ОСОБА_11. На час розгляду справи весь другий поверх, тобто мансарда належить відповідачу ОСОБА_4

Також судом визнано за ОСОБА_1 право власності на 17/100 часток будинку та виділено їй веранду зі сходами і туалетом площею 4,7 кв.м., коридор з погребом площею 1,5 кв.м., ванну площею 2,1 кв. м., кухню площею 4,8 кв.м., кімнату площею 11,4 кв. м., госпсарай.

Відповідно до договору дарування від 08.10.1988 року Дон ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_11 8/100 часток спірного житлового будинку, які належали ОСОБА_6 на підставі вищезазначеного рішення Києво-Святошинського районного народного суду від 23.05.1980 року, зареєстрованого в Київському міжміському бюро технічної інвентаризації за НОМЕР_4.

Згідно договору дарування (а.с. 95) ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_14 17/100 будинку. В користуванні обдарованої перейшла веранда зі сходами площею 4,7 кв.м., коридор з погребом площею 1,5 кв.м., ванна площею 2,1 кв. м., кухня площею 4,8 кв.м., кімната площею 11,4 кв.

Після смерті ОСОБА_14 власником 17/100 часток вищезазначеного житлового будинку знову стала ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право па спадщину за заповітом від 13.02.2001 року, посвідченого Цебровою Л.М., державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області, зареєстрованого у реєстрі за НОМЕР_1 та зареєстрованого в Києво-Святошинському БТІ 21.02.2001 року за реєстровим НОМЕР_4 (а.с. 5, 5 звор., 105).

Судом встановлено, що сходи, які знаходяться в належному на праві власності позивачу ОСОБА_1 приміщенні позначеному на технічному паспорті БТІ під №3-5 ведуть до мансардного приміщення, яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4, доступ до якого перегороджений плитою із ДСП, що підтверджується актом депутата Боярської міської ради від 18.05.2017р. (а.с. 14).

Позивач ОСОБА_1 вважає, що таким чином відповідачкою їй перегороджено доступ до горища над частиною житлового будинку, яка належить їй на праві власності.

Однак, таке посилання не підтверджено належними доказами, що саме відповідачем перегороджено доступ до горища.

Так, позивачем до позовної заяви додано відповідь Виконавчого комітету Боярської міської ради на звернення ОСОБА_1 від 02.09.2016 року, в якій зазначено, що комісією встановлено, що гр. ОСОБА_8 дійсно закрито доступ до мансардного приміщення і що йому надано попередження про звільнення веранди в мансардному поверсі площею 10,3 кв.м. (а.с.11).

Також, у доданому позивачем Висновку Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області від 06.12.2015р. на подану нею заяву зазначено, що матеріалами перевірки не встановлено, що гр. ОСОБА_8 перешкоджає гр. ОСОБА_1 користуватись її частиною горища (а.с.13).

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Статтею 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

В даному випадку закон не передбачає можливості обмеження права відповідача у здійсненні його права власності належним їй приміщенням.

Отже, враховуючи, що позивачем не доведено належними доказами, що саме відповідач ОСОБА_4 перешкоджає їй користуватися горищем житлового будинку, також те, що доступ позивача до горища через приміщення, яке належить на праві власності відповідачу обмежить її право власності, а також те, що доступ до горища можливий лише через дане приміщення, за відсутністю законних підстав для цього, суд відмовляє позивачу ОСОБА_1 в її позовних вимогах.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 317, 321, 358 ЦК України, ст.ст.12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, , суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області (пп.15.5 п.15 ч.І Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-УІІІ від 3 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс рішення виготовлено 11 червня 2018 року .

Суддя Пінкевич Н.С.