ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2743/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2018 р. Дарницький районний суд міста Києва

в складі: головуючого судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря КОСТЮЧЕНКО К.О.

сторін:

позивачки ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача -1 ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

представника відповідача-2 ЛІНКЕВИЧ О.В.

розглянувши у загальному позовному провадженні в судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Приватне акціонерне товариство " Національна страхова компанія " ОРАНТА " про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо - транспортної пригоди, суд

в с т а н о в и в :

У листопаді 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулась до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_4, залучивши до участі у справі в якості третьої особи Приватне акціонерне товариство " Національна страхова компанія " ОРАНТА " про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо - транспортної пригоди, та просила суд з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 22 січня 2018 року ( а. с. 113 ) та остаточних вимог заявлених у судовому засіданні, стягнути з ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 10 441 ( десять тисяч чотириста сорок одна) гривня 20 копійок, витрати пов"язані з проведенням оцінки з визначенням вартості збитку. завданого автомобілю у сумі 3000 гривень,10 000 гривень 00 копійок на відшкодування завданої моральної шкоди, 1 929 гривень 21 копійка на відшкодування судового збору,а також витрати на правову допомогу згідно договору від 29 серпня 2016 року у сумі 5 000 гривень 00 копійок на відшкодування правової допомоги.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2, та її представник що діє на підставі договору про участь захисника від 29 серпня 2016 року ( а. 18 ) ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник, що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 28 грудня 2016 року ( а. с. 33 ) ОСОБА_5, в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, та заперечили проти їх задоволення.

Представник відповідача Приватне акціонерне товариство " Національна страхова компанія " ОРАНТА ", що діє на підставі довіреності від 12 липня 2018 року Ланкевич Ольга Володимирівна просила постановити рішення відповідно до чинного законодавства.

Суд, вислухавши пояснення учасників цивільного провадження, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 Цивільного процесуального Кодексу України , судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити ( ст. 264 ЦПК України ).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до матеріалів цивільної справи, та встановлено в судовому засіданні

17 квітня 2016 року, близько 15 години, ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки « ВАЗ 2106 », державний номер НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Харківське шосе 21, у порушення вимог п. 13. 1 Правил дорожнього руху України, не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем марки « КІА RIO », державний номер НОМЕР_3., під керуванням ОСОБА_2

Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва Вовка Є.В. у справі № 753 / 8224 / 16 - п провадження № 3 / 753 / 2664 / 16 від 16 травня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України - зазначеної ДТП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень 00 копійок ( а. с. 6 ).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії ( бездіяльність ) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 „ Совтрансавто - Холдинг " проти України ", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 „ Брумареску проти Румунії " встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

При зіткненні автомобіль позивача ОСОБА_2 отримав значні технічні ушкодження. Згідно з авто товарознавчим висновком № 0178 від 21 липня 2016 року, величина матеріальних збитків, завданих автомобілю становить 53 893 гривень 33 копійок (п'ятдесят три тисячі вісімсот дев'яносто три гривні 33 копійки ) вартість проведення цієї експертизи становить 2 970 гривень

Оскільки відповідальність Відповідача згідно полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ 761724 від 02 березня 2016 року застраховано у HACK « ОРАНТА » ( Страховик ), позивач ОСОБА_2 звернулася за відшкодуванням до Страховика. 13 червня 2016 року HACK « ОРАНТА » відповідно до договору про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02 березня 2016 року № АЕ 7621724 здійснила виплату в розмірі 23 251 ( двадцять три тисячі двісті п"ятдесят одна ) гривня 98 копійок.

На СТО « ОСОБА_12 » за власні кошти позивача ОСОБА_2 проведено відновлювальний ремонт належного їй автомобілю вартість якого склала 43 230 ( сорок три тисячі двісті тридцять ) гривень 00 копійок ( вартість ремонту без урахування зносу ) - 32 788 ( тридцять дві тисячі сімсот вісімдесят вісім ) гривень 80 копійок ( страхове відшкодування ) = 10 441 ( десять тисяч чотириста сорок одна ) гривня 20 копійок ( різниця між вартістю ремонту і страховим відшкодуванням ).

Таким чином, сума матеріальної шкоди, яка підлягає до задоволення становить 10 441 гривень 20 копійок.

Верховний Суд України у Постанові від 03 травня 2018 року по справі № 372 / 1010 / 16 - ц, зазначив;

Відповідно до частини першої ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування ) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням) .

Відповідно до п. 22. 1 ст. 22 Закону України " Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів " у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких, застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Згідно зі ст. 29 Закону України " Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати,

пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відновлювальний ремонт ( або ремонт ) - комплекс операцій щодо відновлення справності або робото здатності КТЗ чи його складника ( ів ) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин ( пункт 1. 6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142 / 5 / 2092 ).

Відповідно до вимог пункту 8. 2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = С р+ С м+ С сХ ( 1 - Е 3 ), де: С р- вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн; С м- вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн; С с- вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн; Е З- коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

В даному випадку позивачем пред'явлено вимогу до фізичної особи про відшкодування непогашеної частини повної вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, без урахування коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

З наданого позивачем Акту виконаних робіт № 2638 ( без дати складення ) ( а. с. 13 - 14 ) слідує, що вартість відновлювального ремонту становить 43 230 гривень 00 копійок, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу та розмір матеріального збитку завданого власнику КТЗ ( позивачеві ) становить 32 788 гривень 80 копійок. При цьому, при визначені розміру матеріального збитку втрата товарної вартості пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля позивача експертом не враховувалася, оскільки раніше ( до ДТП ) транспортний засіб був аварійно пошкоджений ( а. с. 75 - 76 ).

Крім того, за правилами ст. ст. 1188, 1192 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у розмірі реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Автомобіль позивача до ДТП з відповідачем було пошкоджено і для відновлення його стану, що передував ДТП, експертом визначено вартість відновлювального ремонту в розмірі 32 788 гривень 80 копійок ( розмір реального матеріального збитку ). Та обставина, що позивачем було сплачено більшу суму за ремонтні роботи її автомобіля, не свідчить, що усі виконані ремонтні роботи були пов'язані саме з ДТП із відповідачем і відповідальність за їх оплату в повному обсязі має нести відповідач у справі.

Щодо стягнення витрат на проведення дослідження по визначенню матеріального збитку № 0178 у розмірі 3 000 ( три тисячі ) гривень 00 копійок слід зазначити наступне, відповідно до рахунку - фактури № СФ - 0148 від 05 липня 2016 року сума яка підлягає до сплати становить 2 970 ( дві тисячі дев"ятсот сімдесят ) гривень 00 копійок. ( а. с. 7 )

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4 зазначено:

Під моральною шкодою слід розуміти втрати не майнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явиш, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод ( в редакції Протоколу № 11 ), рішення Європейського суду є обов'язковими для держав - учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Отже, суду необхідно враховувати в своїй діяльності прецеденту практику Європейського суду з прав людини.

Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто, в разі порушення майнових або цивільних прав « середня », « нормально » реагуюча, на протиправну, щодо неї, поведінку, людина повинна відчути страждання ( моральну шкоду ). Згідно практики Європейського суду з прав людини, завжди призначається компенсація за порушення прав людини.

А тому сума яка підлягає до стягнення становить 1 500 ( одна тисяча п"ятсот ) гривень 00 копійок.

Відповідно до ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, я вважаю, що Відповідач, повинен відшкодувати мені витрати, які я мушу зробити для відновлення первинного стану свого автомобіля, пошкодженого в ДТП, тобто витрати на його повний ремонт.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. ст. 10 - 13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно доКонституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановленіКонституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1 ) керує ходом судового процесу; 2 ) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3 ) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4 ) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5 ) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У відповідності до ст. ст. 76- 83 ЦПК України - доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( Проніна проти України, № 63566 / 00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року ). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

У відповідності до ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі « Гарсія Руїз проти Іспанії », від 22 лютого 2007 року в справі « Красуля проти Росії », від 05 травня 2011 року в справі « Ільяді проти Росії », від 28 жовтня 2010 року в справі « Трофимчук проти України », від 09 грудня 1994 року в справі « Хіро Балані проти Іспанії », від 01 липня 2003 року в справі « Суомінен проти Фінляндії », від 07 червня 2008 року в справі « Мелтекс ЛТД ( MELTEX LTD ) та Месроп Мовсесян ( MESROP MOVSESYAN ) проти Вірменії » ) свідчить, що право на мотивоване ( обґрунтоване ) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов'язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

На підставі ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати - судовий збір.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 15,16, 22, 23, 1167, 1187, 1188,1190, 1194 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 43, 76, 81, 83, 89, 211, 263 , 264, 265, 266, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Приватне акціонерне товариство " Національна страхова компанія " ОРАНТА " про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо - транспортної пригоди, частково задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: м. Київ- 02099, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2, проживаючої у АДРЕСА_2 матеріальну шкоду, пов"язану з ДТП у розмірі 10 441 ( десять тисяч чотириста сорок одна) гривня 20 копійок, витрати пов"язані з проведенням оцінки з визначенням вартості збитку. завданого автомобілю у сумі 2 970 ( дві тисячі дев"ятсот сімдесят ) гривень, моральну шкоду у розмірі 1 500 ( одна тисяча п"ятсот) гривень, судовий збір у сумі 1 929 ( одна тисяча дев"ятсот двадцять дев"ять) гривень 20 копійок , а разом 16 840 ( шістнадцять тисяч вісімсот сорок) гривень 40 копійок, в решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 01 серпня 2018 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК