Справа № 274/5171/17
Провадження № 2/0274/1019/18
Рішення

Іменем України

25.07.2018 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання Рудич М.О., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердичівської міської ради Житомирської області про визнання права власності на збудований житловий будинок , -

В с т а н о в и в :

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить визнати за ним право власності на житловий будинок № 24 по вул. Радісна в м. Бердичеві Житомирської області, загальною площею 100,5 кв. м.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.10.1991 року за рішенням виконкому Бердичівської міської ради народних депутатів № 456 йому біла надана у безстрокове користування земельна ділянка площею 600 кв. м. в м. Бердичеві по вул. Радісна, 24 для будівництва індивідуального будинку. 05.11.1991 року між ним та виконкомом Бердичівської міської ради народних депутатів в особі начальника виробничого об"єднанння житлово - комунального господарства було укладено договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки, площею 600 кв. м. в м. Бердичеві по вул. Радісна № 24 для будівництва житлового будинку на праві приватної власності. 27.11.1991 року йому було дозволено проведення будівельних робіт по зведенню індивідуального житлового будинку з надвірними спорудами на земельній ділянці, площею 600 кв. м. в м. Бердичеві по вул. Радісна № 24. 02.07. 1999 року Бердичівським міжміським бюро технічної інвентаризації був виготовлений технічний паспорт на готовий об"єкт. Як зазначає позивач , завершивши будівництво житлового будинку в 1999 році він не звернувся до органів державного архітектурно - будівельного контролю щодо прийняття збудованого нерухомого майна в експлуатацію. В листопаді 2017 року позивач вирішив легалізувати будинок і звернувся до відділу державного архітектурно - будівельного контролю виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області із заявою про прийняття в експлуатацію житлового будинку, однак йому було відмовлено у вирішенні даного питання та повідомлено, що відсутні правові підстави для опрацювання питання введення в експлуатацію збудованого ним будинку та запропоновано для вирішення даного питання звернутися до суду.

Позивач в судове засідання не з'явився, а подав заяву якою позов підтримав, просив його задовольнити, а справу розглянути в його відсутності.

Представник Бердичівської міської ради в судове засідання не з'явився, а подав заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутності на підставі чинного законодавства .

Заяви сторін долучено до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно Рішення від 24.10.1991 року за № 456, виданого виконавчим комітетом Бердичівської міської ради народних депутатів ОСОБА_1 , надано у безстрокове користування земельну ділянку з земель міської забудови в м. Бердичеві по вул. Радісній, 24 площею 600 кв. м. для будівництва індивідуального житлового будинку житловою площею 59,2 кв. м., загальною площею 98,0 кв.м., та господарської будівлі по проекту сарай 15 кв.м., гараж 18 кв. м. і туалет ( а.с.7).

Згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві індивідуальної власності від 05.11.1991 року, ОСОБА_1 надано земельну ділянку в безстрокове користування для будівництва житлового будинку № 24 по вул. Радісна в м. Бердичеві , загальною площею 600, 0 кв. м. ( а.с. 8-10).

27.11.1991 року ОСОБА_1 було надано дозвіл на виконання робіт відділом головного архітектора м. Бердичева. Початок робіт 24.10.1991 р. , строк закінчення робіт - 24.10.1994 р. ( а.с. 11).

02.07.1999 року на житловий будинок по вул. Радісна № 24 в м. Бердичеві виготовлено технічний паспорт , житловий будинок знаходиться в задовільному технічному стані і збудований з дотримання будівельних норам і правил, санітарних норм. Також було встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Права третіх осіб при здійсненні будівництва не порушені ( а.с. 12- 14).

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку ЯК № 617496 , ОСОБА_1 , який проживає : ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення від 29.12.2009 року № 814 Бердичівської міської ради є власником земельної ділянки площею 0,058 га ( а.с. 22).

Як вбачається з листа виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області від 10.11.2017 року ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті в експлуатацію житлового будинку, запропоновано звернутися до суду для вирішення даного питання ( а.с.23).

Статтею 328 ЦК України передбачено набуття права власності на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість та підставність вимог позивача, тому такі підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.12,13, 81, 141, 263-265, 268, 272, 273,354 ЦПК України ст. ст. 328, 331, 375 - 376 ЦК України, суд,-

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Бердичівської міської ради Житомирської області про визнання права власності на збудований житловий будинок задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок № 24 по вул. Радісна в м. Бердичеві Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть також подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 25.07.2018 року.

Головуючий Т.М. Вдовиченко