Справа № 750/8897/17
Провадження № 2/750/135/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді - Логвіної Т.В.,

із секретарем - Примак Т.В.,

за участю позивача, представника позивача

та представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом та просить визнати недійсним видане 21 грудня 2016 року ОСОБА_2 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Тарасенком Р.О. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 часток квартири АДРЕСА_1 та визнати недійсним видане 24 грудня 2016 року ОСОБА_1 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Тарасенком Р.О. Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку зазначеної вище квартири.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер чоловік позивача, ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина на все майно, належне йому за життя на праві особистої власності, а саме на квартиру АДРЕСА_1. При зверненні до нотаріуса з приводу прийняття спадкового майна позивач дізналася про те, що за життя ОСОБА_4 було складено заповіт від 24 лютого 2015 року щодо розпорядження вищевказаною квартирою на випадок смерті заповідача на користь ОСОБА_2 - сина покійного чоловіка від першого шлюбу.

З урахуванням наявності у позивача з ОСОБА_4 спільної дочки ОСОБА_5 та наявності у ОСОБА_4 сина від першого шлюбу - ОСОБА_2, кількість потенційних спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 склала три особи.

Позивач посилається на ч. 3 статті 1268 ЦК України, якою визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на нас відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач зазначає про те, що, починаючи приблизно з 2007 року, ОСОБА_5 працює та постійно проживає у м. Києві, як винаймаючи житло, так і за місцем проживання своїх родичів, разом з нею з кінця 2009 року проживає, відвідуючи дошкільний навчальний заклад, її малолітня донька ОСОБА_6 ОСОБА_5 не подавала приватному нотаріусу Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Тарасенку Р.О. заяви у передбаченому законом порядку щодо прийняття нею спадщини після ОСОБА_4 у якості спадкоємиці першої черги за законом, а так само не відмовлялася від спадщини.

Позивач обґрунтовує позов тим, що наявними письмовими доказами беззаперечно підтверджується та обставина, що ОСОБА_5 ані постійно, ані тимчасово не проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на день смерті останнього. Таким чином, оскільки ОСОБА_5 не мала права на спадкування за законом, то кількість спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 складали дві особи, у зв'язку з чим позивач має право на обов'язкову частку у спадщині, що складає не 1/6 , а 1/4 частку зазначеної вище квартири.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, позивач та третя особа на стороні позивача ОСОБА_5, будучи допитаними в якості свідків, підтвердили той факт, що ОСОБА_5 не проживала постійно зі спадкодавцем з 2007 року, щодо отримання спадщини в установленому законом порядку не зверталась.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність.

Заслухавши пояснення, допитавши позивача та третю особу в якості свідків та дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 11.04.2016 року.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким спадкоємцем належної йому квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, призначив свого сина від першого шлюбу ОСОБА_2.

Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1.

До нотаріуса в установленому законом порядку звернулася дружина померлого - позивач по справі ОСОБА_1.(свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 03.08.1985 року) та син померлого від першого шлюбу - ОСОБА_2 При цьому, ОСОБА_1 є непрацездатною особою, що має право на обов'язкову частку відповідно до ст. 1241 ЦК України.

Крім того, спадкоємцем за законом першої черги є дочка померлого від другого шлюбу - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 28.08.1986 року.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За правилами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

П. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкуваннях» визначено, що перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу.

Згідно п.5.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при визначенні розміру обов'язкової частки нотаріусу слід враховувати, що частиною першою встановлено, що обов'язкова частка у спадщині визначається незалежно від змісту заповіту у розмірі половини частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом. При визначенні розміру обов'язкової частки у спадщині нотаріус враховує всіх спадкоємців за законом, які могли б бути закликані до спадкування, якби порядок спадкування не було змінено заповідачем. Нотаріус пропонує як спадкоємцю за заповітом, так і спадкоємцю, що має право на обов'язкову частку у спадщині, вказати у своїх заявах про прийняття спадщини всіх спадкоємців за законом.

Таким чином, враховуючи те, що нотаріусом було дотримано вимоги чинного законодавства в частині врахування всіх спадкоємців за законом, які могли б бути закликані до спадкування за відсутністю заповіту спадкодавця, позовні вимоги не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (м. Чернігів. АДРЕСА_4, РНОКПП НОМЕР_2) про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 30.07.2018.

Суддя: