Ухвала

20 липня 2018 року

м. Київ

справа № 459/519/17

провадження № 61-37402ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду від 15 травня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 26 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» про стягнення процентів за користування коштами, інфляційних витрат за прострочення виконання рішення суду, 3% річних та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви від 04 квітня 2017 року, просив стягнути з відповідача на його користь 45 812, 45 грн процентів за користування коштами; 3 498, 87 грн - 3% річних; 11 126, 14 грн - інфляційних витрат; 10000 грн - моральної шкоди. Свої вимоги обгрунтовував тим, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 27 травня 2016 року, яке змінено рішенням Апеляційного суду Львівської області від 12 січня 2017 року у справі № 459/992/16-ц за його позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» про визнання недійсним договору фінансового лізингу, стягнення процентів за користування коштами та коштів, сплачених на виконання договору частково задоволено його позовні вимоги. Визнано недійсним договір фінансового лізингу № 002359 від 19 червня 2015 року та стягнуто з відповідача 65 999, 20 грн, сплачених на виконання умов договору фінансового лізингу. Зазначив, що статтею 1214 ЦК України передбачено нарахування процентів за користування коштами у разі безпідставного їх одержання чи збереження.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 15 травня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» на користь ОСОБА_1 11 126,14 грн інфляційних втрат за прострочення виконання рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 27 травня 2016 року у справі № 459/992/16-ц, з урахуванням рішення Апеляційного суду Львівської області від 12 січня 2017 року, та 3 498, 87 грн - 3% річних.

В решті позову відмовлено.

Вирішено питанняпро розподіл судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 26 квітня 2018 року залишено без змін рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15 травня 2017 року.

30 травня 2018 року було подано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15 травня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 26 квітня 2018 року.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15 травня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 26 квітня 2018 рокута ухвалити нове рішення, яким позовом ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, і такі судові рішення не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 70 437, 46 грн, яка станом на 01 січня

2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762, 00 грн * 100 = 176 200, 00 грн).

Особа, яка подала касаційну скаргу, не погоджується із судовими рішеннями у частині відмови у задоволенні позову на суму 55 812, 45 грн, з яких 45 812, 45 грн - проценти і 10 000 грн - моральна шкода.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, є малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Наявність таких випадків у цій справі не встановлено й Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 1, 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» про стягнення процентів за користування коштами, інфляційних витрат за прострочення виконання рішення суду, 3% річних та стягнення моральної шкоди,за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду від 15 травня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 26 квітня 2018 року - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников