Справа № 548/1089/18
Провадження № 2/548/490/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.07.2018 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Миркушіної Н.С.,

за участю секретаря судового засідання - Вовк М.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи його тим, що він ОСОБА_1, є сином ОСОБА_3, що доводиться свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1

Згідно заповіту, посвідченого 13 грудня 2005 року виконавчим комітетом Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій під № 248, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповідала жилий будинок з господарськими будівлями і все майно, що буде належати їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, а також земельну частку (пай), згідно сертифікату НОМЕР_2, мановий пай, згідно свідоцтва НОМЕР_3, а також грошові вклади з процентами на рахунках № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, які знаходяться у філії Ощадбанку № 3108/07 села Новоаврамівка, позивачу - ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року позивача мати ОСОБА_3 померла у с. Новоаврамівка Хорольського району Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_6

З довідки виконкому Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 20.03.2018 року за № 315 слідує, що ОСОБА_3 постійно проживала та була зареєстрована до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 року в селі Новоаврамівка Хорольського району Полтавської області. Спільно з нею на день її смерті постійно проживали і були зареєстровані: не родич ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилась спадщина на її спадкове майно, зокрема: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1

Згідно записів в погосподарській книзі № 2, господарство АДРЕСА_1 - житловий будинок з господарськими будівлями належить померлій ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_3. Вказані обставини підтверджуються довідкою виконавчого комітету Новоаврамівської сільської ради від 20.03.2018 року № 317.

Відповідно до довідки виконкому Новоаврамівської сільської ради № 316 від 20.03.2018 року житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1, належний померлій ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_3, розташований на неприватизованій земельній ділянці площею 0,25 га.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з"явився, але в позовній заяві прохав суд провести розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання представник відповідача Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області в судове засідання свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, зазначивши, що сільська рада позов визнає повністю.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу ч. 4ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 3ст. 13 ЦПК Україниучасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені.

Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову.

Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст. 1235 ЦК України позивач, ОСОБА_1, є спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_3 за заповітом, який прийняв спадщину, а тому має право успадкувати належне їй спадкове майно.

З повідомлення Хорольської держнотконтори «Про документи, що підтверджують право власності на нерухоме майно (будинок)» від 05 квітня 2018 року за № 578/02-14 слідує, що 13 грудня 2012 року у даній нотаріальній конторі на підставі заяви позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належний спадкодавцю майновий пай, було відкрито спадкову справу № 403/2012 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, останнім місцем проживання якої було: с. Новоаврамівка Хорольського району Полтавської області. З огляду на те, що позивач як син спадкодавця, проживав та був зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем, тому є таким, що прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Інших осіб, які вважаються в порядку ч. 3 ч. 4 ст. 1268 ЦК України такими, що прийняли спадщину, немає. Таким чином, нотаріусом вказано, що позивач є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину ОСОБА_3.

З огляду на відсутність правовстановлюючого документу на належний ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований у АДРЕСА_1 позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації та рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання про визнання права власності в порядку спадкування на вищевказаний об'єкт нерухомого майна.

Враховуючи викладене, у разі якщо документ, який підтверджує право власності спадкодавця, відсутній і реєстрація права власності на об'єкт нерухомого майна, який спадкоємець бажає успадкувати не була проведена, питання належності цього нерухомого майна його попередньому власнику (спадкодавцю) та визнання права власності за наступним його власником (спадкоємцем) може вирішуватись у судовому порядку.

Згідно роз'яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Із довідки КП «Лубенське міжранне бюро технічної інвентаризації» № 57-Т від 19.04.2018 року слідує, що станом на 29.12.2012 року житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 Полтавської області в КП «Лубенське МБТІ» не зареєстрований.

Відповідно до довідки ПП «Бюро послуг та консультацій» № 1162 від 18.04.2018 року та технічного паспорту вартість домовлодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 до складу якого входить:житловий будинок - літ. "А-1", загальною площею 61,6 кв.м., житловою площею 28,4 кв.м., сарай-літня кухня - літ. «Б», погріб - літ.«В», саж - літ. «Г», вбиральня - літ. «Д», становить 129 941 грн.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України одним із видів спадкування є спадкування за заповітом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно технічного паспорту будівництво будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Статтею 5 ЦК України визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Виходячи із вимог ст. 5 ЦК України, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на час їх виникнення законодавство, зокрема положення ЦК УРСР 1963 року, Закон України «Про власність», Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року.

Пунктом 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, було визначено, що будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації.

Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Починаючи з 1979 року погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР).

Записи у вище зазначених погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Наявність відповідного запису у погосподарській книзі, у якій власником житлового будинку та господарських будівель і споруд АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 є належним документом, що підтверджує право власності на нього.

Спадкодавець ОСОБА_3 фактично набула право власності на нерухоме майно, а саме : на домоволодіння розташоване за адресою АДРЕСА_1 відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, однак у зв'язку зі змінами в законодавстві за життя не зареєструвала своє право власності в органах БТІ відповідно до закону, що діяв на час прийняття позивачем спадщини, у зв'язку з чим і виник спір.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 318, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права.

Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, правовстановлюючі документи на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, якої відсутні, саме тому питання визнання права власності в порядку спадкування за заповітом вирішується в судовому порядку, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування за даних обставин не існує.

За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 15,16,328,392 ЦК України, ст.ст. 1-18, 76-81, 141, 209-241, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,- задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, в порядку спадкування за заповітом майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року матері ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 61,6 кв.м., житловою площею 28,4 кв.м., сараю-літньої кухні - літ. «Б», погребу - літ. «В», сажу - літ. «Г», вбиральні - літ. «Д».

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Хорольський районний суд Полтавської області.

Повний текст судового рішення складено 04.07.2018 року.

Суддя : Н.С. Миркушіна