ПОСТАНОВА

Іменем України

17 липня 2018 року м. Кропивницький

справа № 383/162/18

провадження № 22-ц/781/1196/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Чельник О.І.,

при секретарі - Демешко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області в складі судді Адаменко І.М. від 24 квітня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області про встановлення факту постійного проживання на території України, -

встановив:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом 24 серпня 1991 року. Заява мотивована тим, що вона народилася та проживала в с. Клішова Оргєєвського району Молдавської РСР. З 10.11.1983 року проживала та була прописана в с. Олександра-Дар Доманівського району Миколаївської області, де з 10.11.1983 року по 20.10.1984 року працювала в колгоспі ім. Шевченка дояркою, а з 01.11.1984 року по 12.01.1988 року працювала в радгоспі ім. Фрунзе робочою. З 27.02.1988 року переїхала проживати до с. Анастасівка Новобужського району Миколаївської області, з цього часу по 10.07.1991 року працювала в колгоспі «Прогрес», та була зареєстрована і знята з обліку за вказаною адресою 03.08.1991 року, у зв'язку з переїздом до Бобринецького району Миколаївської області. З серпня 1991 року проживає в Бобринецькому районі Кіровоградської області, де з 31.08.1991 року по 31.03.2000 року працювала в колгоспі ім. Чапаєва, а з 01.04.2000 року по 01.03.2002 року працювала в агрофірмі «Зоря». Має четверо дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, які документовані паспортами громадянина України та навчалися в Веселівській загальноосвітній школі. Паспорт громадянина СРСР, який отримала по досягненню повноліття втратила. Встановлення вказаного факту заявнику необхідно для отримання паспорта громадянина України. З цих підстав заяву просила задовольнити.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2018 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на обставини викладені в заяві, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Наведений у статті 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Відповідно до змісту ч.2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Заявник пов'язує встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, із необхідністю отримання нею паспорта громадянина України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України від 18 січня 2001 року «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.3 цього Закону, згідно яких громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2 - з 13 листопада 1991 року.

Указом Президента України №215/2001 від 27 березня 2001 року, в редакції Указу Президента України №588/2006 від 27 червня 2006 року, затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Цей Порядок визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Зазначений Порядок передбачає особливий порядок вирішення питань громадянства, визначає компетентні органи, які наділені повноваженнями щодо вирішення питань пов'язаних з громадянством, визначає документи, що подаються для встановлення належності до громадянства України, серед яких визначено рішення суду, яке підтверджує факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, у даному випадку юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності зазначеним вище Законом України, який дає право відповідним органам вирішувати питання про надання громадянства України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 заявник народилася в с. Клішова Оргєєвського району Молдавської РСР. 24.11.1979 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 виданого 24.11.1979 року /а.с.6/.

Згідно копії свідоцтва про народження встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Теленешти Республіки Молдова, батьками якої є ОСОБА_6 та ОСОБА_1 /а.с.13/.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 05.06.2001 року встановлено, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Олександро-Дар Доманівського району Миколаївської області, батьками якого є ОСОБА_6 та ОСОБА_1 /а.с.15/.

Як вбачається з довідок Веселівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Бобринецької районної ради Кіровоградської області №№140, 141 від 12.12.2017 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, навчався у закладі у період з 1991 по 1994 роки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, навчалася у закладі у період з 1991 по 1995 роки; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, навчався у закладі з період з 1993 по 2002 роки; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, навчалася у закладі у період з 1991 року по 1994 роки /а.с. 10-11/.

З копії трудової книжки заведеної на ім'я ОСОБА_1 встановлено, що заявник з 10.11.1983 року по 20.10.1984 року працювала дояркою в колгоспі імені Шевченка Доманівського району Миколаївської області. В період з 01.11.1984 року по 12.01.1988 року заявник працювала робочою в радгоспі імені Фрунзе. З 27.02.1988 року по 10.07.1991 року працювала різноробочою в колгоспі Прогрес, а з 31.08.1991 року по 31.03.2000 року працювала різноробочою в колгоспі імені Чапаєва /а.с.7-8/.

Факт проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року також підтверджуються копією адресного листка вибуття, де зазначено, що з 27.02.1988 року по 03.08.1991 року була зареєстрована в с. Анастасівка Новобужського району Миколаївської області та працювала в колгоспі Прогрес. Паспорт серії НОМЕР_3 виданий Теленештським РВ Молдови 20.01.1981 року /а.с.92/.

Також встановлено, що 14.09.1991 року паспорт громадянина колишнього СРСР ОСОБА_1 був втрачений в районі автовокзалу смт. Єланець Миколаївської області, що підтверджується довідкою виданої капітаном міліції Простяковим М.М.

З огляду на вказане, вбачається, що факт проживання ОСОБА_1 на території України з 10.11.1983 року по 10.07.1991 року, а також з 31.08.1991 року по 31.03.2000 року доводиться документальними доказами.

Та обставина, що саме станом на 24.08.1991 року відсутні відомості про проживання ОСОБА_1 на території України, не повинна враховуватись судом, оскільки навіть в разі виїзду за кордон в період між 10.07.1991 року та 31.08.1991 року це не є порушенням вимоги про безперервне проживання на території України, оскільки даний період становить менше ніж 90 днів, що передбачено ст. 1 Закону України «Про громадянство України».

Отже, аналізуючи зібрані у справі докази, колегія суддів вважає, що заявником доведено факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, тому є підстави для задоволення заяви.

За таких обставин, у відповідності зі ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 20.07.2018 року.

Головуючий:

Судді: