РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар Красновський В.І.,

за участю представників позивача Котько С.В., Левіної Л.П.,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального провадження цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради, як орган опіки та піклування до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Виконавчий комітет Корабельної районної у м. Херсоні ради, як орган опіки та піклування,звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування зазначив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають малолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Окрім того, ОСОБА_3 має ще малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Батько в свідоцтві про народження дитини записаний зі слів матері. На даний час діти перебувають у дитячому відділенні лікарні ім. А і О Тропіних. Малолітня ОСОБА_5, 2012 року народження, була доставлена працівниками поліції до відділення лікарні ім. А. і О. Тропіних 22 травня 2017 року відповідно до акту про покинуту та знайдену дитину. Згідно повідомлення лікарні мати дитини ніде не працює, зловживає спиртними напоями. Місця постійного проживання немає. Малолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, направлений до дитячого відділення лікарні ім. А. і О. Тропіних відповідно до листа виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради, як органу опіки та піклування, від 31.05.2017 року, у зв'язку з необхідністю медичного обстеження дитини. Згідно акту обстеження умов перебування дитини, затвердженого завідувачем служби у справах дітей, умови перебування дитини незадовільні. Діти залишаються на сторонніх осіб, які мають інвалідність по зору та ведуть не завжди правильний спосіб життя або залишаються на інших дітей. Батьки зловживають спиртними напоями, вихованням та утриманням дітей не займаються, матеріальної допомоги не надають, не сприяють розвитку дітей, не турбуються про їх стан здоров'я. Таким чином, відповідачі по справі, повністю самоухилилися від виконання батьківських обов'язків та свідомо нехтують своїми обов'язками. ОСОБА_3 вже мала двох попередніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, відносно якої рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 10.09.2010 року мати позбавлена батьківських прав, оскільки майже покинула дитину та з місячного віку вихованням та утриманням ОСОБА_7 займалася бабуся ОСОБА_8 (в свідоцтві про народження дитини батько записаний відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України). ОСОБА_9 вже тривалий час перебуває на обліку служби у справах дітей, як дитина, позбавлена батьківського піклування та перебуває під опікою ОСОБА_8 Друга дитини ОСОБА_3, малолітній ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, помер у матері у віці не досягнувши і півроку (31.10.2010 року). В свідоцтві про народження дитини батько записаний відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Спеціалістами служби у справах дітей з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 неодноразово проводилися профілактичні бесіди щодо належного утримання та виховання своїх дітей. Відповідачі по справі попереджалися про позбавлення батьківських прав у разі невиконання батьківських обов'язків, але бажаного результату не має. Таким чином, малолітні ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які перебувають на обліку служби, як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах, практично є дітьми, позбавленими батьківського піклування але ніяких пільг не отримують. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, відносно малолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також ОСОБА_4 1977 року народження, відносно малолітньої ОСОБА_5, народження, розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 02.08.2017 року. Органи опіки та піклування Корабельного району доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітніх дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження. Та вважають доцільним позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_4, 1977 року народження, відносно малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З огляду на викладене, просив позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2; позбавити батьківських прав ОСОБА_4, 1977 року народження, відносно малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з ОСОБА_3 аліменти в розмірі згідно чинного законодавства усіх видів заробітку на утримання малолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, до їх повноліття шляхом перерахування коштів на особисті рахунки дітей у відділенні державного ощадного банку України; стягнути з гр. ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до її повноліття шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини у відділенні державного ощадного банку України.

В ході розгляду справи стороною позивача були збільшені позовні вимоги, оскільки 28.01.2018 року відповідач ОСОБА_3 народила дитину, яка перебуває в дитячому закладі, тому просили позбавити ОСОБА_3 відносно малолітніх: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_9 та стягнути з неї аліменти на утримання дітей.

Представники позивача в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, зазначених в позові.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно її дітей, зазначила,що на даний час вони проживають трикімнатній квартирі, власник якої, їй та її дітям надав в користування дві кімнати. Квартира облаштована та має всі необхідні умови для проживання та виховання дітей, на спиртні напої вона не вживає, має бажання виховувати дітей, відвідує їх в лікарні та по можливості надає їм допомогу: іграшки, підгузки, продукти харчування.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти позбавлення його батьківських прав, зазначив, що він є біологічним батьком ОСОБА_5, ОСОБА_6, та ОСОБА_11, однак у зв'язку із втратою паспорта відомості про батька ОСОБА_6 та ОСОБА_11 внесені за вказівкою матері.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини 8 і 9 статі 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959року, визначила принципове положення, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають спільну дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Окрім того, ОСОБА_3 має двох малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_9. Відомості про батька дітей внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

На даний час діти не проживають з ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ОСОБА_6 та ОСОБА_11 перебувають у дитячому відділенні КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних». ОСОБА_5 перебуває в центрі реабілітації.

Згідно акту орану внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 22.05.2017 року вбачається, що інспектором Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області було знайдено дитину, дівчинку 4-5 років, при огляді дитини лікарями було встановлено, що дитина здорова та має добрий стан, зі слів дитини було встановлено, що вона має двох батьків та вдома була в обід нагодована супом, після чого спала.

Згідно повідомлення від 21.08.2017 року КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних» ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, знаходиться в дитячому відділенні даного закладу з 31.05.2017 року. Дитина була вилучена з родини та доставлена до дитячого відділення лікарні під час спільного рейду служби у справах дітей Корабельного району, медичних працівників дитячої поліклініки та поліції. На момент вилучення дитина знаходилась у квартирі зі стороннім літнім чоловіком. Дитина здорова. Мати дитину відвідувала 2-3 рази на місяць.

Згідно характеристики, виданої головою ОСББ «Ілліча 103», від 20.03.2018 року ОСОБА_12 проживає на даний час в квартирі АДРЕСА_1 разом зі своїм чоловіком та власником квартири пенсіонером ОСОБА_13

Відповідно до повідомлення від 04.04.2018 року КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних» ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_9, з 05.02.2018 року знаходиться в дитячому відділенні КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних». Мати за час перебування дитини у відділенні відвідувала його 2-3 рази на місяць.

Згідно актів обстеження умов проживання від 01.03.2018 року та 19.04.2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_2 разом з власником квартири ОСОБА_14 згідно усної домовленості, квартири має всі необхідні меблі, однак в неохайному стані, є окреме ліжко для дитини та речі, у незначній кількості, житлово-побутові умови та санітарний стан незадовільні.

З листа Виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради від 05.02.2018 року вбачається, що виконавчий комітет як орган опіки та піклування з метою вирішення питання щодо подальшого влаштування ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_9, звернувся до головного лікаря з заявою про переведення його до дитячого відділення КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних», оскільки мати дитини не має постійного місця проживання в квартирі де вона мешкає антисанітарні умови проживання, схильна до зловживання спиртними напоями, неспроможна повноцінно займатися доглядом та утримання дитини. Згідно відомостей Корабельного відділення поліції Херсонського відділу поліції Головного управління національної поліції у Херсонській області ОСОБА_12 двічі було притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов'язків.

З висновку Виконавчого комітету Корабельної районної у мсті Херсоні ради від 31.08.2017 року № 02-14-80-25 Виконавчий комітет Корабельної районної у м. Херсоні ради, як органи опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2, а також вважать доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

06.06.2018 року Виконавчим комітетом Корабельної районної у мсті Херсоні ради складено висновок № 6-09-99 щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_9.

Відповідно до ч.3 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів та є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Отже, відповідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, у випадках коли вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Як роз'яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. із змінами № 20 від 19.12.2008 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Законодавство України, яке регулює сімейні відносини визначає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Відповідно до п.п.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Отже, ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

Позбавлення батьківських прав - це санкція, застосовувана в тих випадках, коли здоров'я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини піддається небезпеці внаслідок застосування батьками неправомірних способів здійснення батьківських прав, неналежного їхнього поводження або злісного ухилення від виконання батьківських обов'язків.

Також слід зауважити, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У своєму рішення (справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року) суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Отже, сам факт невизнання відповідачами позовних вимог про позбавлення його батьківських прав відносно дітей, свідчить про їх інтерес до дітей та бажання спілкуватись та брати участь у вихованні дітей.

Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення у справі «Мамчур проти України»).

Відповідно до статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських прав.

Як встановлено судом в судовому засіданні відповідачі бажають спілкуватися із дітьми та піклуватись про них, приймати участь у їх вихованні, ними знайдено житло, придатне для проживання дітей, батько працює, матір по можливості відвідує дітей у дитячих закладах, в яких вони на даний час перебувають, а тому вважати, що відповідачі злісно не виконує обов'язки по вихованню дитини, на даний час немає підстав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15, яка є працівником служби у справах дітей, зазначила, що родина ОСОБА_11 перебуває на обліку з 2012 року, підтвердила обставини, які зазначені в позові. Окрім того, зазначила, що ОСОБА_3 проживає разом з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2, в трикімнатній квартирі, яка належить за домовленістю з ОСОБА_14, власником вказаної квартири, який є людиною похилого віку, вона здійснює догляд за ним та він згоден виділити родині дві кімнати, що ОСОБА_3 проживала разом з дітьми у вказаній квартирі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16, яка є соціальним працівником та надає соціальну допомогу ОСОБА_3, зазначила, що остання звернулась до служби у 2012 році з того часу перебуває на обліку, вона періодично виїжджає за місцем проживання ОСОБА_3,за останні півтора року вона спостерігає позитивні зміни в ставленні ОСОБА_3 до дітей, створенні нормальних умов для їх розвитку, зазначила, що в особистому спілкуванні з власником квартири, в якій проживає відповідачка, їй стало відомо, що останній є пенсіонером та отримує субсидію по сплаті за комунальні послуги, у зв'язку із чим домовленість про проживання родини ОСОБА_3 не оформлено документально. Між власником та ОСОБА_3 є домовленість щодо проживання у вказаній квартир її родини, їм виділено 2 кімнати, які облаштовані для проживання та виховання дітей. Відповідачка сплачує за комунальні послуги, прибирає та готує.

Суд не приймає до уваги покази допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_17, які є родичами відповідача ОСОБА_3 та між ними склались неприязні відносини, оскільки вони не підтвердили факт ухилення ОСОБА_3 від виконання батьківських обов'язків відносно її малолітніх дітей, а лише зазначили, що дітей було відібрано від матері службою у справах дітей, жодних інших обставин, які мають значення для вирішення справи вказані свідки не повідомили.

Із змісту висновку виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради про доцільність позбавлення батьківських прав ґрунтується лише на фактах, що ОСОБА_3 позбавлена батьківських прав відносно старшої дочки та її друга дитина померла, а також на показах сусідів та сторонніх людей щодо зловживання спиртними напоями, які жодним належним документом не підтверджені. Щодо ОСОБА_4, то окрім вживання алкогольних напоїв будь-яких інших підстав для позбавлення батьківських прав не зазначено та не надано жодного належного доказу ухилення його від виконання батьківських обов'язків.

Не надано доказів, що орган опіки з'ясував причини такої поведінки відповідачів та про необхідність змінити ставлення до виховання дитини не попереджував.

Не містять зазначені висновки також обґрунтування в чому полягає повне та всебічне забезпечення прав та законних інтересів дітей, як наслідок позбавлення батьківських прав батьків, які бажають і можуть виховувати та утримувати дітей.

Висновки про доцільність позбавлення батьківських прав, не містять мотивованих висновків необхідності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4, отже не надає достатньо підстав для застосування такого крайнього заходу.

Враховуючи викладене вище суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, враховуючи конкретні обставини справи, бажання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відновити спілкування з дітьми, розуміння своєї вини в усуненні в певний проміжок часу у вихованні та розвитку дітей, бажання та намагання змінити свою поведінку, а також, виходячи з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про позбавлення відповідачів батьківських прав з огляду на недоведеність позивачем виключних підстав, з якими закон пов'язує можливість позбавлення батьківських прав.

На підстави викладеного вище, ст.ст. 150, 164 СК України, керуючись ст.ст. 6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263- 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволення позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Херсонської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: В.В. Прохоренко