Номер провадження: 22-ц/785/1213/18
Номер справи місцевого суду: 495/538/16-ц
Головуючий у першій інстанції Заверюха В. О.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: Черевка П.М.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Фабіжевській Т.С..,

за участю: представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, Сергіївської селищної ради Білгород - Дністровської міської ради Одеської області про визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

26 січня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6, Сергіївської селищної ради Білгород - Дністровської міської ради Одеської області про визнання заповіту недійсним.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є його рідною сестрою.

З 1986 року ОСОБА_7 хворіла на психічну хворобу - інволюційний параноїд, у зв'язку із чим остання знаходилася на стаціонарному лікуванні в Одеській обласній психіатричній лікарні з 31.05.1994 по 05.07.1994рр..

Періодично ОСОБА_7 продовжувала лікування, так як її психічний стан здоров'я погіршувався.

17 травня 1999 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про визнання ОСОБА_7 недієздатною, та фактично з того моменту став повністю піклуватися сестрою, лікував, забезпечував її одягом, годував, найняв доглядальницю, яка опікувалася хворою сестрою.

Після смерті сестри позивачу стало відомо, що у квартиру АДРЕСА_1 вселилася відповідач ОСОБА_6, також виявилося, що відповідно до заповіту, ОСОБА_7 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким належну їй спірну квартиру заповіла ОСОБА_6.

У зв'язку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, з наведених у позовній заяві правових підстав.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 просила відмовити у задоволенні позову, мотивуючи це тим, що висновок судово-психіатричної експертизи №76, відповідно до якого ОСОБА_7 було визнано такою, що під час складання заповіту вона страждала на стійкий хронічний психічний розлад, в наслідок якого вона була позбавлена можливості усвідомлювати значення своїх дій, не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки зазначена експертиза була проведена складом експертів, які не мають відповідної правової кваліфікації.

Представник Сергіївської селищної ради Білгород - Дністровської міської ради Одеської області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не з'явились, але про розгляд справи вони сповіщались неодноразово належним чином та завчасно, документів підтверджуючих поважність причини неявки до апеляційного суду ним надано не було. Крім того, інтереси позивача представляє його адвокат, а адвокат відповідача ОСОБА_6 був сповіщений про час та місце розгляду справи під розписку. Тому у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розглядові справи та у їх доступі до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за таких підстав.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень статей 1233-1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт здійснюється особисто.

Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно заповіту, посвідченого 07.06.2013 року керуючим справами виконавчого комітету Сергіївської селищної ради Білгород - Дністровської міської ради Одеської області Марушевською Г.С. та зареєстрованого в реєстрі за №86, ОСОБА_7 заповіла ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_2, міста Білгород-Дністровський Одеської області (а.с.59).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

За нормою ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.18 Постанови №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України у редакції 2004 року, яка була чинною на час ухвалення рішення, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Така ж норма міститься у ст. 81 ЦПК України в редакції 2017 року.

Згідно ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені ст. 1247 ЦК України.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину (п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Оцінюючи вимоги позивача ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним з підстав його невідповідності внутрішній волі заповідача, яка не могла розуміти значення своїх дій, колегія суддів вважає, що дані вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.03.2016 року призначено у справі посмертну судово-психіатричну експертизу (а.с. 111-112).

Відповідно до висновку судово-психіатричних експертів №76 від 07 червня 2016 року, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкала за адресою: квартира АДРЕСА_3, міста Білгород-Дністровський Одеської області під час складання, підписання і посвідчення заповіту - 07 червня 2013 року страждала на стійкий хронічний психічний розлад «Інволюційний параноїд» (що відповідав діагностичним критеріям рубрики інші хронічні маячні розлади, тобто «F22,8» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), у наслідок якого була абсолютно позбавлена здатності усвідомлювати і розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.126-134).

Таким чином, заповіт, посвідчений 07 червня 2013 року керуючим справами виконавчого комітету Сергіївської селищної ради Білгород - Дністровської міської ради Одеської області Марушевською Г.С. та зареєстрований в реєстрі за №86, згідно якого ОСОБА_7 заповіла відповідачу квартиру АДРЕСА_2, міста Білгород-Дністровський Одеської області не відповідає вимогам законодавства та має бути визнаний недійним, оскільки ОСОБА_7 під час складання, підписання і посвідчення заповіту - 07.06.2013р. страждала на стійкий хронічний психічний розлад у наслідок якого була абсолютно позбавлена здатності усвідомлювати і розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що судово-психіатрична експертиза ґрунтується на припущеннях і не стверджує абсолютної неспроможності особи, яка вчинила правочин, розуміти значення своїх дій та керувати ними, а тому не є належним та допустимим доказом, не приймаються судовою колегією до уваги, оскільки зазначені висновки експертів є достатніми для визнання оскаржуваного заповіту недійсним.

Крім того, відповідач в своїй апеляційній скарзі наголошує на тому, що суд першої інстанції не прийняв до уваги висновків додаткової судово - медичної експертизи, які повністю спростовують висновки попередньої експертизи, однак відповідно до супровідного листа Київського міського центру судово - психіатричної експертизи вбачається, що цивільна справа була повернута до суду у зв'язку із неможливістю проведення експертизи (а.с. 200).

Отже перевіряючи докази у справі судова колегія приходить до висновку, що доводи ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим у справі доказам та постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено: 24 липня 2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М.Драгомерецький

П.М.Черевко

Р.Д.Громік