Справа № 366/715/18
Провадження № 2/366/274/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 липня 2018 року Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючої - судді: Тетервак Н.А.,

при секретарі: Німченко Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України в смт.Іванків Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ОСОБА_2 є батьком їх спільної дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні.

З відповідачем вона перебувала в цивільному шлюбі, без реєстрації шлюбу в офіційному порядку, з листопада 2013 року по травень 2015 року.

Їх спільне життя з відповідачем розладналось, так як відповідач не працював, зловживав спиртними напоями, матеріальної допомоги не надавав.

Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь аліменти на утримання їхньої спільної дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з дня подачі позову до суду й до настання повноліття дитини, в розмірі 3000 грн., щомісячно.

Сторони в судове засідання не з'явилися.

Позивач звернулася до суду із заявою, в якій просить суд розглянути справу в її відсутності, змінила позовні вимоги. Просила стягувати аліменти з відповідача в розмірі 1 500 грн. Змінені позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить суд розглянути справу у його відсутності, змінені позовні вимоги позивача щодо стягнення аліментів з нього у розмірі 1 500 грн. визнає.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України.

Судом встановлено, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються батьками дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (свідоцтво про народження Серія НОМЕР_3 , видане виконкомом Вовчківської сільської ради Поліського району Київської області 17.09.2014р.).

З довідки виданої Вовчківською сільською радою Поліського району Київської області №184 від 06.03.2018р. слідує, що разом з нею проживає та знаходиться на її повному утриманні неповнолітня дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Згідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. ч. 1-2 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідач довідки про свої доходи суду не надав.

Статтею 7 СК України встановлено, що «дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов»язковість , яких надана Верховною Радою України», але дитина сторін по вині відповідача не має можливості реалізувати в повній мірі своє право.

При цьому не встановлено, хто в більшому розмірі повинен утримувати той з батьків, з яким проживає дитина або той, який має більший розмір доходів; законодавцем встановлено , що батьки зобов»язані утримувати дитину без врахування даних обставин.

Дані обставини враховуються, згідно статті 182 СК України, тільки судом при вирішенні питання про стягнення аліментів.

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, доньки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, які мають суттєве значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі.

Крім того, частиною 2 статті 184 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

З матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом 23 березня 2018 року, тому суд вважає за можливе присудити аліменти на утримання дитини з 23 березня 2018 року.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за позовами про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору.

У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, суд покладає обов'язок зі сплати судового збору у сумі 704,80 гривень на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України та ст.ст. 12, 13, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 280-284, 288, 354, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м.Київ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: 03051 АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживає за адресою: АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 в твердій грошовій сумі, в розмірі 1 500 грн. (одна тисяча п»ятсот гривень), щомісяця, починаючи з 23 березня 2018 року, до досягнення дитиною повноліття.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн.80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя Н.А. Тетервак