Провадження № 2/201/6/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Карнаух І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

07.11.2017р. ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу (а.с. № 3, 4).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 30.11.2017р. позовну заву було залишено без руху і позивачу було надано строк для усунення її недоліків (а.с. № 23).

Заявою від 18.12.2017р. представником позивача ОСОБА_2 (діє на підставі довіреності від 05.10.2017р. - а.с. № 5), недоліки позовної зави були усунуті.

Після отримання відповіді ВАДР відносно реєстрації місця проживання відповідача ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 23.01.2018р. було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (ціна позову є меншою, аніж пятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) (а.с. № 44).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 29.03.2018р. було ухвалено про перехід до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін (а.с. № 50).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.06.2014р. між ПАТ «НАСК «Оранта» і ОСОБА_1 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу № АІ/ 1538016, строком дії з 18.06.2014р. до 17.06.2015р. Згідно із цим договором застраховано автомобіль НОМЕР_1.

19.04.2015р. о 21.30 год. по вул. Н. Перемоги у м. Дніпропетровську сталася ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 і автомобіля «Chevrolet Aveo», д/н АЕ 2237 BE, під керуванням водія ОСОБА_3

Внаслідок ДТП автомобіль «Chevrolet Aveo» був пошкоджений, завдані матеріальні збитки його власнику - ОСОБА_4, а водій ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження. Після ДТП відповідач місце ДТП залишив, правоохоронні органи не повідомив.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2015р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, внаслідок чого сталася ДТП, накладено на нього адміністративне стягнення за статтями 122, 124 КУпАП.

06.07.2015р. до ПАТ «HACK «Оранта» звернувся власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_5 із заявою про виплату страхового відшкодування.

За результатами дослідження № АЕ2237/ВЕ-23.09/5 від 23.09.2016р. складені страховий акт № ОЦВ-15-3059/1 від 29.09.2015р. і розрахунок страхового відшкодування до нього, на підставі яких страхова компанія виплатила страхове відшкодування ОСОБА_5 в розмірі 25 260грн.91коп., що підтверджується платіжним дорученням № 59888 від 30.10.2015р.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути із відповідача суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 25 260 грн.91коп.

Відповідач позовні вимоги не визнав. 15.06.2018р. надав письмовий відзив на позов (а.с. № 68-69), в якому зазначив, що 06.06.2015р. він передавав водієві пошкодженого автомобіля «Chevrolet Aveo» - ОСОБА_3 у присутності нотаріуса 65 400 грн. у якості повної компенсації за заподіяну шкоду внаслідок ДТП, на підтвердження чого була складена розписка. Під час передання коштів власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_4 не був присутній.

Відповідач вважає, що водій автомобіля ОСОБА_3 і його власник ОСОБА_4 вдалися до шахрайських дій щодо нього. А саме, не дивлячись на виплачену суму компенсації у 65 400грн., подали неправдиві відомості до страхової компанії. Отримали у ПАТ «HACK «Оранта» платіжне доручення № 59888 від 30.10.2015р., яким нібито виплачене страхове відшкодування в сумі 25 260грн.91коп. Відповідач вважає, що стосовно нього вчинено шахрайство. Тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Пунктом 9 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Підготовче засідання при розгляді справ в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін відповідно до ч. 3 ст.279 ЦПК України не проводиться.

Відповідач відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України надав суду письмовий відзив на позовну заяву.

Позивач правом відповіді на відзив відповідно до ст. 179 ЦПК України не скористався.

Представник позивача ОСОБА_6 (діє на підставі довіреності від 02.05.2018р.) в судове засідання 11.07.2018р. не зявилася, про дату судового розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. № 55). Надала суду заяву, з якої вбачається, що позов вона підтримує, просить його задовольнити, розглянути справу в спрощеному провадженні без її участі (а.с. №65).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання 11.07.2018р. не зявився, про дату судового розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. № 62, 63). Спочатку відповідач 11.07.2018р. до канцелярії суду здав заяву про відкладення розгляду справи (а.с. № 73), а потім помічнику судді заяву, з якої вбачається, що він позов не визнає, в його задоволенні просить відмовити з підстав, зазначених у письмових запереченнях. Також з цієї заяви вбачається, що відповідач просить розглянути справу в спрощеному провадженні без його участі на підставі письмових доказів, що містяться у справі (а.с. №74).

За вищезазначеного суд ухвалою від 11.07.2018р. (винесена без виходу до нарадчої кімнати) відмовив відповідачу у відкладенні розгляду справи.

За таких обставин, враховуючи належне повідомлення сторін про день та час розгляду справи, надані сторонами письмові заяви від 11.07.2018р. суд розглянув справу в судовому засіданні 11.07.2018р. відповідно до ст. 223, ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Враховуючи те, що відповідачем надано письмовий відзив, з якого позиція відповідача щодо невизнання позовних вимог суду відома та якій буде дана належна оцінка поряд з іншими обставинами та доказами у справі, суд не вбачає підстав для винесення заочного рішення суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що 18.06.2014р. між ПАТ «НАСК «Оранта» і ОСОБА_1 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу № АІ/ 1538016, строком дії з 18.06.2014р. до 17.06.2015р. Забезпеченим транспортним засобом є автомобіль НОМЕР_1 (а.с. № 11).

Як видно з постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2015р., яка набрала законної сили 23.06.2015р., 19.04.2015р. о 21.30 год. по вул. Н. Перемоги у м. Дніпропетровську сталася ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 і автомобіля «Chevrolet Aveo», д/н АЕ 2237 BE, під керуванням водія ОСОБА_3 Внаслідок ДТП автомобіль «Chevrolet Aveo» був пошкоджений, завдані матеріальні збитки його власнику, водій ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження. Після ДТП відповідач місце ДТП залишив, правоохоронні органи не повідомив (а.с. № 9).

ОСОБА_1 цією постановою притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено на нього адміністративне стягнення за статтями 122, 124 КУпАП.

06.07.2015р. до ПАТ «HACK «Оранта» звернувся власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_5 із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. № 10).

За результатами дослідження № АЕ2237/ВЕ-23.09/5 від 23.09.2016р. (а.с. № 13 17) ПАТ «HACK «Оранта» складені страховий акт № ОЦВ-15-3059/1 від 29.09.2015р. і здійснено розрахунок страхового відшкодування до нього (а.с. № 6 7).

На підставі страхового акту й розрахунку страхова компанія виплатила ОСОБА_5 страхове відшкодування в розмірі 25 260грн.91коп., що підтверджується платіжним дорученням № 59888 від 30.10.2015р. (а.с. № 8).

Суд зазначає, що згідно із ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Матеріалами справи підтверджено наявність права позивача на задоволення своїх вимог у порядку предявлення регресного позову до відповідача - особи, відповідальної за заподіяний збиток. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що стосовно нього вчинені неправомірні дії з боку власника пошкодженого автомобіля, оскільки жодних доказів того не представлено. Виплата страхового відшкодування підтверджена належними, допустимими і достовірними доказами у розмінні статей 76 -79 ЦПК України: заявою про виплату страхового відшкодування, страховим актом, розрахунком страхового відшкодування і платіжним дорученням. Ці доказі суд вважає достатніми згідно статті 80 ЦПК України.

Та обставина, що відповідач виплатив власникові ОСОБА_4 суму компенсації у 65 400 грн. не позбавляє права позивача (страховика), який також сплатив страхове відшкодування, права на задоволення вимог у порядку регресу до особи, що заподіяла збитки.

При цьому, ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до ОСОБА_4 з окремими позовними вимогами про повернення надмірно (подвійно, тощо) сплаченої суми відшкодування.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору, понесені ним при подачі позову в розмірі 1600грн. за ставками 2017р. (а.с. № 2).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 979, 993, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, 279, п. 9 ч. 1 Розділу XI «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017р.), суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в рахунок страхового відшкодування в порядку регресу суму в розмірі 25 260 грн. 91 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Суддя : Ткаченко Н.В.