Номер провадження 2/754/484/18
Справа № 754/3017/17
У Х В А Л А

20 липня 2018 року суддя Деснянський районний суд міста Києва Клочко І.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал строй-3», Товариства з обмеженою відповідальністю «Київмонтажбуд» про визнання об`єктів інвестування спільною сумісною власністю подружжя та зобов`язання вчинити певні дії та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал строй-3», Товариства з обмеженою відповідальністю «Київмонтажбуд», про встановлення факту спільного проживання до реєстрації шлюбу однією сім'єю як чоловіка і жінки, які не перебувають у шлюбі між собою, поділ спільного майна та визнання коштів особистим майном,-

В С Т А Н О В И В:

17 липня 2018р. до Деснянського районного суду м. Києва надійшла заява від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_4 та заборони її відчуження, а також накласти арешт на автомобіль марки BMW X1, 2011 року випуску, д.н.з.НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_4 та заборонити його відчуження.

Вищевказана заява обґрунтовується наступним.

Не визнаючи позовні вимоги ОСОБА_4 відповідач за основним позовом ОСОБА_2 звернулась з зустрічною позовною заявою, в якій просить суд, крім іншого, визнати за нею право спільної сумісної власності з позивачем на квартиру АДРЕСА_2 та на автомобіль марки BMW X1, 2011 року випуску, д.н.з.НОМЕР_1, які зареєстровані на праві власності за позивачем за основним позовом. Квартира АДРЕСА_1 була придбана позивачем за час спільного проживання із відповідачкою за основним позовом до реєстрації шлюбу, тому, у разі відчуження спірної квартири, позивач за основним позовом може відчужити її не повідомивши нотаріусу та набувачу про наявність спору щодо поділу майна у справі. При випадковій зустрічі відповідачки та позивача, останній погрожував залишити її без будь-якого майна та не допустити вступу рішення суду про розірвання шлюбу у законну силу, а тому дії відповідача свідомо спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

В судове засідання сторони не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання об`єктів інвестування спільною сумісною власністю подружжя та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою судді від 11.04.2017 року провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено на 03.08.2017 року.

Ухвалою суду від 19 лютого 2018 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: ТОВ «Глобал строй-3», ТОВ «Київмонтажбуд», про встановлення факту спільного проживання до реєстрації шлюбу однією сім'єю як чоловіка і жінки, які не перебувають у шлюбі між собою, поділ спільного майна та визнання коштів особистим майном об'єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ТОВ «Глобал строй-3», ТОВ «Київмонтажбуд», ТОВ «ГРАССА ГРУП», про визнання об'єктів інвестування спільною сумісною власністю подружжя та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення учасників справи.

Частина 2 ст. 149 ЦПК України передбачає, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи вимоги ч.2 ст. 149, ч.3 ст. 150 ЦПК України та вимоги, викладені в заяві про забезпечення позову, з'ясувавши обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову та співмірність із заявленими позивачем вимогами, суд приходить до висновку про доцільність забезпечення позову, оскільки викладені обставини в заяві про забезпечення позову дають підстави стверджувати, що невжиття вказаних вище заходів, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно п. 6 зазначеної Постанови, особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи вимоги ч.2 ст. 149, ч.3 ст. 150 ЦПК України та вимоги, викладені в заяві про забезпечення позову, з'ясувавши обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову та співмірність із заявленими позивачем вимогами, суд приходить до висновку про доцільність забезпечення позову, оскільки викладені обставини в заяві про забезпечення позову дають підстави стверджувати, що невжиття вказаних вище заходів, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-153, 168 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 41,1кв.м, житловою площею 17,4кв.м, яка належить на праві власності ОСОБА_4, РНОКПП - НОМЕР_2, та заборонити її відчуження.

Накласти арешт на транспортний засіб - автомобіль марки BMW X1, 2011 року випуску, д.н.з.НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_4, РНОКПП - НОМЕР_2, та заборонити його відчуження.

Стягувач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4.

Боржник: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України, ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подання апеляційної скарги.

Ухвала складена 20 липня 2018 року.

Суддя