АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року м.Херсон

Справа № 647/405/16-ц

Провадження №22-ц/791/804/18

Апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач) Ігнатенко П.Я.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Полікарпової О.М.,

за участю секретаря Пісоцької Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області на рішення Бериславського районного суду Херсонської області у складі судді Кириленко М.О. від 15 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, треті особи: ОСОБА_3, Управління державної казначейської служби України у Бериславському районі Херсонської області, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок протиправних дій органу місцевого самоврядування,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.11.2013 року вона отримала у спадщину земельну ділянку загальною площею 37,2844 га, що розташована на території Львівської сільської ради, в контурі НОМЕР_1, Бериславського району Херсонської області та передана їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 12.09.2014 року позивач виявила на вищезазначеній земельній ділянці траншею глибиною більше 1 метра та довжиною 446 м, яка проходить по місцю знаходження зрошувальної труби діаметром 530 мм. Вказана траншея утворилась в результаті дій ОСОБА_3, який в нічний час в період з 10.09.2014 року по 11.09.2014 року самовільно без дозволу ОСОБА_2, застосовуючи спеціальну техніку та робітників, викопав труби зрошування довжиною 446 м та діаметром 530 мм, які проходили та знаходились на земельній ділянці НОМЕР_1, мотивуючи свої дії рішенням Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області 46-ї сесії шостого скликання № 516 від 09.09.2014 року про надання дозволу ОСОБА_3 на проведення демонтажу розкритих труб довжиною 130 м, діаметром 530 мм, в тому числі 100 м у контурі НОМЕР_2.

Відповідно до акту супроводу демонтажу залишків зрошувальної системи від 11.09.2014 pоку, виданого сільрадою, в контурі НОМЕР_2 було демонтовано - 300 м труби діаметром 530 мм. Однак, позивач зазначила, що було демонтовано 446 м зрошувальної труби діаметром 530 мм, замість 100 м, про що свідчить акт обстеження земельної ділянки в контурі НОМЕР_2 ділянка НОМЕР_3 по заяві ОСОБА_2 від 29.10.2014 року та акт висновку № 85/215 будівельно-технічного дослідження від 18.11.2015 pоку.

Отже, в результаті дій по демонтажу труб зрошувальної системи, на ділянці позивачки був порушений плодючий прошарок ґрунту та змінився вид рілля зі зрошувальної на богарну.

ОСОБА_2 вказала, що у зв'язку з діями Львівської сільської ради щодо прийняття рішення № 516 від 09.09.2014 року, які постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2015 pоку визнано протиправними, їй було завдано: матеріальної шкоди, яка утворилась у зв'язку із знеціненням вартості земельної ділянки, що обумовлено тим, що земля стала незрошуваною та у зв'язку з витратами на проведення робіт, необхідних для ліквідації траншеї, що залишилась після демонтажу трубопроводу; моральної шкоди, яка полягає в тому, що позивач зазнавала систематичних образ, приниження честі та гідності, у душевних, моральних та фізичних стражданнях, пов'язаних з погіршенням стану здоров'я внаслідок зазначених вище незаконних дій; упущеної вигоди, яка полягає в тому, що у зв'язку з незаконним демонтуванням зрошувальної системи, позивач не могла проводити сільськогосподарські роботи чи оформити договір оренди земельної ділянки.

У зв'язку з викладеним, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з Львівської сільської ради на її користь: 1) збитки, завдані знеціненням земельної ділянки кадастровий номер: НОМЕР_4, в розмірі 294 875,00 гривень; 2) вартість відновлювальних робіт, необхідних для ліквідації траншеї, що залишилася після демонтажу трубопроводу, в розмірі 69 966,00 гривень; 3) збитки (упущену вигоду) в розмірі 15 683,40 гривень; 4) витрати на придбання ліків в розмірі 715,33 гривень; 5) 100 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди; 6) судові витрати, в тому числі за проведення судової оціночно-земельної та судової будівельно-технічної експертиз в розмірі 5091,10 гривень.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 15 березня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 - задоволено частково. Стягнуто з Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області на користь ОСОБА_2 збитки, завдані знеціненням земельної ділянки, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, кадастровий номер НОМЕР_4, в розмірі 294875 гривень; вартість відновлювальних робіт в розмірі 69 966 гривень; в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 гривень; судові витрати в розмірі 5091 гривні 10 копійок, а всього стягнуто 374 932 гривні 10 копійок. Стягнуто з Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області на користь держави судовий збір у розмірі 3749 гривень 32 копійки. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі Львівська сільська рада Бериславського району Херсонської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначила, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки протиправне діяння з демонтажу труб зрошувальної системи виникло саме внаслідок протиправно прийнятого незаконного рішення Львівської сільської ради № 516 від 09.09.2014 року Між діями сільської ради та заподіяною шкодою є причинно-наслідковий зв'язок. На підставі викладеного, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В ході апеляційного розгляду представники Львівської сільської ради Копитченко В.А. і адвокат Дмитрук С.С. підтримали апеляційну скаргу та пояснили, що саме по собі рішення сільської ради про згоду на демонтаж труб не дозволяло ОСОБА_3 без згоди власника земельної ділянки демонтувати труби, що проходять по цій земельній ділянці. Отже, на думку представників відповідача, відсутній причинно-наслідковий зв'язок між діями сільської ради та заподіяною шкодою.

Окрім того, система зрошення перебувала у власності та на балансі сільської ради. З 2001 року було відключено енергопостачання до насосних станцій та станом на 2007 рік біржовими угодами відчужено самі насосні станції, насоси, електродвигуни з цих насосних станцій та частина труб. Отже, фактично з 2007 року зрошувальна система, зокрема дільниця НОМЕР_5 на якій знаходиться земельна ділянка належна позивачці, не працювала і зрошення було відсутнє, такі послуги власникам земельних ділянок не надавались. Демонтаж труб навколо земельної ділянки позивачки відбувся ще у 2007 році, що підтверджується заявою на адресу сільради від 19.02.2007 року, надану в ході апеляційного розгляду стороною позивача. Таким чином, до отримання позивачкою земельної ділянки у спадщину поливу вже не було і демонтаж залишків труб, що проходили по земельній ділянці позивачки, ні юридично, ні фактично не могли вплинути на зрошення в зв'язку з відсутністю єдиної зрошувальної системи Львівської сільської ради. Зміни статусу земельної ділянки позивачки фактично не відбулось, вона до тепер числиться зрошуваною. Просять задовольнити апеляційну скаргу та відмовити у задоволенні позову.

Позивачка ОСОБА_2 та адвокат Ташкова А.О., яка діє в її інтересах, апеляційну скаргу не визнали та просили її відхилити. Пояснили, що позивачка є власницею земельної ділянки, частина з якої площею 27,99 га є зрошувальною. Позивачка пояснила, що не може уточнити чи діяла система зрошення на земельній ділянці, оскільки після отримання ділянки у спадщину, вона сільськогосподарські роботи не проводила. Посилаючись на те, що внаслідок незаконних дій сільської ради, яка дала згоду та супроводжувала демонтаж труб, що проходять по її (позивачки) земельній ділянці, їй заподіяна шкода, яка була законно стягнута на її користь судом першої інстанції. Адвокат Ташкова А.О. пояснила, що достеменно не встановлено, які саме частини системи зрошення були продані Львівською сільською радою за біржовими угодами 2007 року, не доведено, що система зрошення була у непрацюючому стані. Просять відхилити апеляційну скаргу, залишити рішення суду без змін.

Треті особи: ОСОБА_3 та представник Управління державної казначейської служби України у Бериславському районі Херсонської області в судове засідання не з'явились. Згідно вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України це не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається апеляційним судом Херсонської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто в частині позовних вимог, що задоволені. В іншій частині рішення суду не переглядається.

Відповідно до положень ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно із ч.1 ст.74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтею 156 ЗК України закріплено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, зокрема, заподіяні внаслідок: погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників; приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан.

Відповідно до положень ч.3 ст.157 ЗК України порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється КМ України.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 16 постанови №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вирішуючи спори про відшкодування власникам землі й землекористувачам шкоди, заподіяної самовільним зайняттям або забрудненням земельних ділянок та іншими порушеннями земельного законодавства, суди мають виходити з того, що відповідно до статті 156 ЗК України, статті 1166 ЦК України така шкода відшкодовується у повному обсязі. Розмір шкоди, заподіяної пошкодженням посівів і насаджень при прокладенні шляхів, трубопроводів та проведенні розвідувальних, бурових, будівельних робіт, псуванням і забрудненням сільськогосподарських та інших земель, іншими порушеннями земельного законодавства, визначається з урахуванням витрат на відновлення родючості землі, а також доходів, які власник землі або землекористувач міг би одержати при використанні земельної ділянки і які він не одержав за час до приведення землі у стан, придатний для її використання за цільовим призначенням, або до повернення самовільно зайнятої ділянки.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, дійшов висновку про стягнення з відповідача - Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області на користь ОСОБА_2 збитків в сумі 294 875,00 грн., які завдані знеціненням земельної ділянки внаслідок демонтажу труб зрошувальної системи на її земельній ділянці, що призвело до зміни виду ріллі із зрошувальної на богарну,

З висновком суду в цій частині погодитись не можна, оскільки такий висновок суперечить фактичним обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, зареєстрованого за № 06 від 13.11.2013 року, ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.11.2013 pоку після смерті ОСОБА_7, належить земельна ділянка у розмірі 37,2844 га, що розташована на території Львівської сільської ради, в контурі НОМЕР_1 Бериславського району Херсонської області, цільовим призначенням-для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т. 1, а.с. 26).

Відповідно до акту про встановлення меж земельної частки (паю) в натурі від 12.09.2001 року, погодженого сільським головою Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, ОСОБА_7 встановлено межі земельної ділянки в натурі за місцезнаходженням: Херсонська область, Бериславський район, с. Львове, контур № НОМЕР_1, кадастровий номер: НОМЕР_4 площею 37,2844 га, яка складається з угідь: рілля богарна - 9,2944 га, рілля зрошувана - 27,99 га (т. 1 , а.с. 238-239).

Рішенням Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області 46-ї сесії шостого скликання № 516 від 09.09.2014 року, дано згоду ОСОБА_3 на проведення демонтажу розкритих труб довжиною 130 м, діаметром 530 мм, в тому числі 100 м у контурі НОМЕР_2 (т.1, а.с.30).

Відповідно до акту супроводу демонтажу залишків зрошувальної системи від 11.09.2014 pоку, комісією депутатів Львівської сільської ради, створеної розпорядженням сільського голови від 10.09.2014 року, проведено супровід демонтажу залишків зрошувальної системи, в результаті чого в контурі НОМЕР_2 демонтовано 300 м зрошувальної труби, діаметром 530 мм (т. 1, а.с. 37).

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2015 pоку по справі № 647/696/15-а за позовом ОСОБА_2 до Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання протиправними дії та скасування рішення, дії Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області щодо прийняття рішення № 516 від 09.09.2014 року «Про розгляд заяви громадянина ОСОБА_3» визнано протиправними та встановлено, що зазначеним рішення Львівською сільською радою надано дозвіл ОСОБА_3 на проведення демонтажу розритих труб зрошувальної системи, в тому числі 100 м. у контурі НОМЕР_2, тобто фактично надано дозвіл на демонтаж труб, що знаходяться на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, що в свою чергу є порушенням, зокрема ст. 152 ЗК України. (т.1, а.с.23-24).

З довідки від 26 червня 2015 року вбачається, що згідно накладної № 382 від 17.04.2002 року зрошення передано від СТОВ «Львівське» Львівській територіальній громаді (т. 2, а.с. 260,262).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Львівської сільської ради від 26 червня 2015 року зрошувальна система відділку № 1 та № 3 знаходиться на балансі сільради, а по зрошенню відділку № 3 - за виключенням металевих труб, проданих згідно біржового договору реєстраційний № 1815 від 02.12.2009 року (т.2, а.с.261).

Згідно звіту про експертну оцінку вартості частини закритої зрошувальної системи відділення №3 в Херсонській області Бериславський район на землях територіальної громади с.Львове, проведеної з метою визначення ліквідаційної вартості станом на 27.06.2007 року, встановлено, що об'єктом оцінки є трубопровід довжиною 3440 м. частини закритої зрошувальної системи відділення №3. Трубопровід був прокладений у 1970-1972 р.р. На даний час (27.06.2007 р.) закрита зрошувальна система перебуває у неробочому стані, оскільки частина зрошувальної системи демонтовано. Технічний стан трубопроводу та обладнання закритої зрошувальної системи незадовільні. Технічні характеристики об'єкта оцінки отримані на підставі натурних досліджень об'єкту оцінки та акту технічного стану ( т.1 а.с.50-51).

Відповідно до біржових договорів (угод) купівлі-продажу майна реєстраційні № 1594, 1612 від 24 квітня 2007 року та від 07 червня 2007 року Львівська сільська рада продала ТОВ «Стіл-Метал» наступне майно: 1) електродвигун А-13-59-6 - 3 шт., насос Д 2000/100 - 3 шт., таль механічна - 1 шт., будівля головної насосної станції - 1 шт., електродвигун М280 МL - 3 шт., насос 200Д60Б - 4 шт.,будівля ПНС-2 - 1шт., електродвигун А-104-4 - 3 шт., насос 300Д90Б - 2 шт., насос 300Д60Б - 1 шт.; 2 ) частину зрошувальної системи, відділок № 3 - діаметр труби 1222 мм - довжина труби 2070 м; діаметр труби 1020 мм - довжина труби 70 м; діаметр труби 920 мм - довжина труби 1300 м, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с. Львове (т.2. а.с.268-269, 270-271).

Згідно біржового договору (угоди) купівлі-продажу майна реєстраційний № 1815 від 02 грудня 2009 року ОСОБА_9 придбав у Львівської сільської ради залишки труб колишньої недіючої зрошувальної системи відділку № 3. Всього довжина - 10750 м в тому числі: труби стальні діаметром 426 мм, довжиною 4050 м; труби стальні діаметром 325 мм, довжиною 2500 м; труби стальні діаметром 299 мм, довжиною 4200 м, які знаходяться за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с. Львове на території Львівської сільської ради (т.2. а.с.272-273).

Згідно договору купівлі-продажу та акту прийому-передачі від 04 липня 2013 року, ОСОБА_3 придбав та отримав від ОСОБА_9 залишки труб недіючої зрошувальної системи відділку № 3, що знаходяться на землях Львівської сільської ради: труба стальна діаметром 426 мм - 4050 м; труба стальна діаметром 325 мм - 950 м (т. 2, а.с. 265-266).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що система зрошення у відділку №3 була частково демонтована, залишки - у неробочому стані з 2007 року. Отже, земельна ділянка, успадкована позивачкою у неполивному стані, такі послуги (зрошення) власник зрошувальної системи не надавав та провів повне відчуження і демонтаж всіх систем і труб, внаслідок чого остаточно списав зі свого балансу систему зрошення, визначивши її залишкову вартість у відомості обліку основних засобів нуль гривень. Вказані обставини підтверджуються відомістю обліку основних засобів по Львівській сільській раді ( т.2 а.с. 284-285).

За таких обставин, враховуючи, що система зрошення є цільною системою та здійснює функціональне призначення за умови існування інфраструктури й устаткування для підведення води від джерела до сільськогосподарських культур, у разі наявності діючої системи насосних станцій, електродвигунів та єдиної цільної розгалуженої системи труб у робочому стані. Отже, за відсутності такої системи та устаткування, сам по собі демонтаж у вересні 2014 року фрагмента труб зрошення, що проходив по земельній ділянці позивачки не вплинув на статус землі ні юридично (згідно технічної документації земельна ділянка до тепер є зрошувальною), ні фактично (як до, так і після демонтажу труб ділянка не була поливною ).

Призначаючи проведення оціночно-земельної експертизи, суд ухвалою від 12.05.2016 року поставив експерту запитання: на яку суму грошових коштів знецінилась земельна ділянка, яка належить ОСОБА_2 на праві власності, внаслідок незаконного демонтажу труб зрошувальної системи.

Згідно висновку експертизи №25/16 від 12.07.2016 року, експерт визначив знецінення земельної ділянки, належної ОСОБА_2 самостійно встановивши зміну виду рілля: зі зрошувальної на богарну (т.1 а.с.172-204). Разом з тим, експертом не зазначено джерела визначення статусу даної земельної ділянки, оскільки юридично на момент проведення експертизи (і до тепер) земельна ділянка зрошувальна і зміни до технічної документації не вносились, а фактично система зрошення у відділку №3, до якого відносить контур НОМЕР_1, належний позивачці, є непрацюючою з 2007 року, що підтверджується сукупністю доказів, які є в матеріалах справи досліджених судом апеляційної інстанції. Отже, демонтаж фрагменту труб зрошення, що прокладені по земельній ділянці позивачки, сам по собі не призвів до зміни виду рілля та знецінення в зв'язку із цим.

Згідно ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Таким чином, висновки суду 1 інстанції про заподіяння позивачці реальних збитків від знецінення її земельної ділянки в зв'язку із зміною виду рілля (зі зрошувальною на богарну), що сталось внаслідок незаконних дій 10-11 вересня 2014 року по демонтажу труб на цій ділянці ,- не відповідають фактичним обставинам та вимогам закону, оскільки офіційний статус земельної ділянки та вид рілля не змінився і на теперішній час земельна ділянка числиться зрошувальною. Щодо фактичного стану земельної ділянки, то дії, заявлені позивачкою, як підстава позову - демонтаж фрагмента труб зрошувальної системи на її земельній ділянці, не вплинули на фактичний неполивний стан землі, що існував до виникнення спірних правовідносин. Зрошувальна система знаходиться у неробочому стані з 2007 року і це не пов'язано із подіями 2014 року, заявленими позивачкою.

За таких обставин, суд першої інстанції, не встановивши фактичні обставини справи дійшов помилкового висновку про настання внаслідок дій відповідача реальної шкоди у вигляді знецінення земельної ділянки та зміни виду рілля.

У зв'язку з зазначеним, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги стосовно безпідставності стягнення на користь позивачки відшкодування збитків, завданих знеціненням земельної ділянки, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Водночас, слід зазначити, що висновки суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивачки вартості відновлювальних робіт, необхідних для ліквідації траншеї, що залишилася після демонтажу трубопроводу, враховуючи цільове призначення земельної ділянки - сільгоспвиробництво, в сумі 69 966,00 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн., відповідають вимогам закону.

Так, судом правильно встановлено, що внаслідок робіт з демонтажу трубопроводу, здійсненого з дозволу та із супроводом Львівської сільської ради, був порушений ґрунт земельної ділянки позивача.

Згідно висновку будівельно-технічної експертизи № 66/2016 від 28.02.2017 року вартість відновлювальних робіт, необхідних для ліквідації траншеї що залишилася після демонтажу трубопроводу становить 69 966 грн. (т.2. а.с.52- 59).

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відшкодування вартості відновлювальних робіт у зазначеному розмірі, оскільки заподіяння шкоди позивачу внаслідок неправомірних дій відповідача доведено належними і допустимими доказами, при цьому між діями відповідача і шкодою є безпосередній причинний зв'язок.

Посилання в апеляційній скарзі Львівської сільської ради на відсутність причинно-наслідкового зв'язку між заподіяною шкодою у вигляді порушення грунту та діями сільської ради спростовуються наявністю незаконного рішення сільської ради про надання згоди ПП ОСОБА_3 на демонтаж труб зрошувальної системи, яке визнано незаконним рішенням суду, яке набрало законної сили та документами щодо супроводу сільською радою проведення цих робіт, а також актами обстеження земельної ділянки від 17.09.2014 року та від 29.10.2014 р.; актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства, складеним Держсільгоспінспекцією (т.1 а.с. 19 23-24, 30, 34,35, 37).

Також судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції про відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн. на користь позивачки, заподіяної незаконними діями відповідача, внаслідок яких пошкоджено належне їй майно (земельну ділянку). Розмір визначеного відшкодування відповідає вимогам розумності і справедливості.

Вказані висновки суду доведені належними і допустимими доказами і відповідають фактичним обставинам. Доводи апеляційної скарги в цій частині висновки суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення вимоги про стягнення вартості відновлювальних робіт на земельній ділянці та про стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині відшкодування збитків, завданих знеціненням земельної ділянки, з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог. Це ж рішення в частині розподілу судових витрат підлягає зміні із зменшенням загальної суми стягнення.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовою будівельно-технічною експертизою визначено вартість відновлювальних робіт, необхідних для відновлення ґрунту в сумі 69 966 грн., позовні вимоги щодо стягнення яких судом першої інстанції задоволено та судом апеляційної інстанції в цій частині рішення залишено без змін, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на проведення цієї експертизи в сумі 2118,40 гривень (т.2, а.с. 150,152). в зв'язку з чим сума витрат на проведення експертизи стягнута за рішенням суду підлягає зменшенню з 5091,10 грн. до 2118,40 грн., відповідно загальна сума стягнута на користь позивачки підлягає зменшенню з 374932,10 грн. до 77084,40 грн.

З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1250 грн. Отже судовий збір, стягнутий з Львівської сільської ради на користь держави підлягає зменшенню до вказаної суми.

В решті це ж рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області задовольнити частково.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 15 березня 2018 року в частині відшкодування збитків, завданих знеціненням земельної ділянки - скасувати, постановити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області про відшкодування збитків, завданих знеціненням земельної ділянки кадастровий номер: НОМЕР_4 в розмірі 294 875,00 гривень - відмовити.

Зменшити суму стягнутих з Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області на користь ОСОБА_2 судових витрат з 5091,10 гривень до 2118,40 гривень (дві тисячі сто вісімнадцять гривень сорок копійок) та загальну суму з 374932,10 гривень до 77084,40 гривень.

Зменшити стягнутий з Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області на користь держави судовий збір до 1250,86 гривень (тисяча двісті п'ятдесят гривень вісімдесят шість копійок).

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складання повного судового рішення 31 липня 2018 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова