справа № 691/784/18
провадження № 2/691/433/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Городище цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

встановив :

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що є власником житлового будинку по вул.Г.Чорнобиля, №121 в м.Городище Черкаської області, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 02 листопада 2005 року реєстр №2975, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8822964, технічним паспортом від 02 листопада 2005 року. З 23 серпня 1994 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_4, який рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 17 серпня 2015 року було розірвано. У належному їй будинку ОСОБА_4 зареєстрований, але не проживає, як і не має особистого майна та не приймає участі в утриманні майна, що підтверджується Актом від 19 червня 2018 року та довідкою виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 20 червня 2018 року №2986. Сплачує комунальні послуги за тарифами розрахованими і на зареєстрованого в будинку ОСОБА_4, а тому не може в повному обсязі використовувати своє право власності на житло. Врегулювати дане питання в добровільному порядку не має можливості, оскільки ОСОБА_4 до розірвання шлюбу виїхав із будинку і на даний час місце фактичного проживання їй не відоме, як і засоби зв»язку, а тому прийняла рішення звернутися до суду за захистом своїх прав.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просив задоволити, вказавши, що відповідач, будучи зареєстрованим у належному позивачу на праві власності будинку, не проживає більше року, в зв»язку з чим позивач позбавлена можливості отримати субсидію.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання на розгляд справи не зявився по невідомій суду причині, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 04 липня 2018 року за №210, від 04 липня 2018 року за №229 та оголошення про виклик до суду, яке було розміщено на офіційному веб-сайті Городищенського районного суду Черкаської області, причину своєї неявки суду не повідомив, як і не надіслав заяв чи то клопотань про розгляд справи у його відсутність або перенесення розгляду.

Неявка відповідача не перешкоджає розглядові справи по суті, так як повідомлений вчасно та належним чином. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для обєктивного розгляду і слухає справу у його відсутності.

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, враховуючи належне повідомлення відповідача, відсутність відзиву, заперечення, чи то клопотань про необґрунтованість позовних вимог, вбачає підстави до розгляду цивільної справи у підготовчому судовому засіданні, згідно до ст.200 ЦПК України, та дослідивши докази у справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правова позиція Європейського Суду з прав людини, а саме пункт 1 ст. 8 Європейської конвенції «Про захист прав людини та основних свобод» гарантує кожній особі окрім інших прав право на повагу до її житла, що охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов»язання вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав («Пауэлл и Рейнер проти Об»єднаного Королівства» від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі «Джілов проти Великобританії» від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 р.). Статус зазначених рішень остаточне. Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров"я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод.

У національному законодавстві та судовій практиці право на житло гарантоване людині ст. ст.47, 48 Конституції України. Так, ч. 3 ст. 47 Конституції України проголошує, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону та за рішенням суду. За ст. 9 ч.3 Житлового Кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону ст. 319 ЦК України. За ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2, надано розяснення щодо підстав визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Із зазначеного розяснення та відповідно до ст. 107 Житлового Кодексу України, де зазначено, що наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сімї в будь-який час розірвати договір найму, у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття, випливає, що наймач або члени його сімї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування житловим приміщенням з дня вибуття, незалежно від предявлення позову. В силу ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Як встановлено судом та підтверджено доказами у справі, позивач ОСОБА_3, згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 02 листопада 2005 року є власником будинку по вул. Героїв Чорнобиля, №121 м.Городище Черкаської області (а.с.9), що підтверджується і Витягом з Державного реєстру правочинів від 02 листопада 2005 року №1679722 (а.с.10) та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02 листопада 2005 року №822964 (а.с.11). Відповідно до Будинкової Книги в будинку по вул. Героїв Чорнобиля, №121 м.Городище Черкаської області відповідач ОСОБА_4 рахується зареєстрованим (а.с.12-13). Згідно технічного паспорту на житловий будинок садибного типу по вул. Героїв Чорнобиля, №121 м.Городище Черкаської області, власником будинку є позивач ОСОБА_3 (а.с.14-17). Як вбачається із довідки, виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської від 20 червня 2018 року №2986, відповідач ОСОБА_4 зареєстрований в будинку по вул. Героїв Чорнобиля, №121 м.Городище Черкаської області (а.с.20). Відповідно до Акту, складеного депутатом Городищенської міської ради Черкаської області від 19 червня 2018 року, відповідач рахується зареєстрованим за вказаною в позові адресою, але в будинку не проживає з грудня 2014 року (а.с.19). Згідно рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 17 серпня 2015 року сторони у зареєстрованому шлюбі не перебувають (а.с.18).

Частина 1 ст.405 ЦК України, закріплює право за членами сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, на користування цим житлом відповідно до закону. Проте, у випадку тривалого нездійснення членом сім»ї власника свого права користування, яке надає йому ст.405 ЦК України, зокрема у разі відсутності без поважних причин понад один рік, він втрачає своє право користування, якщо інше не було встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

У судовому засіданні позивачем доведено та підтверджено наявними у справі доказами, що відповідач ОСОБА_4, будучи зареєстрованим у будинку в м.Городище вул.Г.Чорнобиля, №121 Черкаської області, більше року не проживає, що створює для позивача перешкоди, остільки маючи право на допомогу з боку Держави для оформлення субсидії, їй необхідно надати довідку про розмір доходів всіх зареєстрованих у будинку осіб. Крім того, кількість зареєстрованих осіб у будинку впливає на розмір субсидії.

У відповідності до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З врахуванням вищенаведеного, оцінивши надані суду докази, слід прийти до висновку, що відповідач втратив право на користування житловим приміщенням, яке належить позивачу.

Позов підтверджується: копією договору купівлі-продажу жилого будинку від 02 листопада 2005 року; копією Витягу з Державного реєстру правочинів від 02 листопада 2005 року №1679722; копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02 листопада 2005 року №822964; копією Будинкової Книги будинку по вул. Героїв Чорнобиля, №121 м.Городище Черкаської області; копією технічного паспорту на житловий будинок садибного типу по вул. Героїв Чорнобиля, №121 м.Городище Черкаської області; копією довідки, виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської від 20 червня 2018 року №2986; копією Акту щодо осіб зареєстрованих у житловому приміщенні від 19 червня 2018 року; копією рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 17 серпня 2015 року.

Керуючись ст.ст.47,48 Конституції України, ст.8 Європейської конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», ст.ст.16, 317, 319,391, 405 Цивільного Кодексу України, ст. 9 Житлового кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України, «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2, ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та ст.ст.2, 3, 4, 5, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83,200, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив :

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задоволити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, таким, що втратив право користування житловим будинком по вул. Героїв Чорнобиля, №121 в м.Городище Черкаської області.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов»язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області.

Копію рішення направити відповідачу, для відому.

Суддя ОСОБА_5