Справа № 307/1916/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 липня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Кондора Р.Ю., Мацунича М.В.,

за участі секретаря - Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ганичівської сільської ради, до якої приєдналася ОСОБА_1, на рішення Тячівського районного суду від 24 квітня 2017 року (суддя Чопик В.В.), у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Ганичівської сільської ради, ОСОБА_1 про скасування рішення сільської ради та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд із даним позовом, посилаючись на те, що із 2001 року вона постійно проживає у АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивувала тим, що згідно рішення Ганичівської сільської ради від 23.05.1998 у приватну власність її чоловіка ОСОБА_3 було передано земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,07 га по АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер і ОСОБА_2 одноосібно продовжила користуватися цією земельною ділянкою.

При цьому до дня смерті чоловіка на підставі рішення Ганичівської сільської ради від 23.05.1998 на вказану земельну ділянку було видано саме позивачці ОСОБА_2 державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 08.04.2001.

Такий державний акт визнано недійсним рішенням Тячівського районного суду від 19.11.2012, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 16.05.2013.

Зазначала, що одразу після ухвалення рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 зверталася до Ганичівської сільської ради із заявою від 29.12.2012 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, однак у її задоволенні було відмовлено, оскільки державний акт НОМЕР_1 від 08.04.2001 - на відповідну дату ще скасованим не був і залишався чинним (а.с. 9).

25.06.2013 ОСОБА_2 знову звернулася до Ганичівської сільської ради із заявою від 25.06.2013 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,07 га по АДРЕСА_1 (а.с. 11). Проте, у задоволенні такої заяви позивачки відмовлено, у зв'язку із накладенням фактичних меж на межі сусідньої ділянки ОСОБА_1 та тим, що геодезичні роботи проводилися у відсутності сусідів та представника Ганичівської сільської ради.

ОСОБА_2 указувала, що при розгляді іншої цивільної справи за її позовом про визнання незаконним і скасування рішення Ганичівської сільської ради щодо надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою, позивачка дізналася про існування рішення Ганичівської сільської ради від 26.06.2015 № 1242, яким надано ОСОБА_2 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, площею 0,04 га по АДРЕСА_1 (а.с. 192).

Указане рішення 22-ої сесії 6-го скликання Ганичівської сільської ради від 26.06.2015 № 1242 вважає незаконним, оскільки ним передбачено меншу площу ділянки, ніж фактично перебувало у користуванні ОСОБА_2, площа якої передавалася її чоловіку та рахувалася за цим дворогосподарством згідно погосподарської книги, і яку вона просила у заяві, а саме 0,04 га замість 0,07 га.

Посилаючись на дані обставини, просила визнати незаконним та скасувати рішення Ганичівської сільської ради від 26.06.2015 № 1242 та зобов'язати Ганичівську сільську раду розглянути на черговій сесії питання про надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, площею 0,07 га по АДРЕСА_1.

Рішенням Тячівського районного суду від 24.04.2017, до якого внесено виправлення ухвалою цього ж суду від 03.07.2017, позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення 22-ої сесії 6-го скликання Ганичівської сільської ради від 26.06.2015 №1242, згідно якого було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, мешканці АДРЕСА_1 ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 площею 0,0400 га. Зобов'язано Ганичівську сільську раду розглянути на черговій сесії питання про надання ОСОБА_2, мешканці АДРЕСА_1, дозволу на розробку проекту відведення щодо надання у власність земельної ділянки площею 0,07 га, розташованої по АДРЕСА_1 у с. Ганичі Тячівського району для будівництва і обслуговування житлового будинку.

На це рішення подала апеляційну скаргу Ганичівська сільська рада, до якої приєдналася ОСОБА_1. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального й процесуального права, просять скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Зазначає, що доводи ОСОБА_2 щодо права користування земельною ділянкою площею 0,07 га. були розглянуті в іншій цивільній справі, яка перебуває на розгляді в апеляційному суді; суд першої інстанції надумано визнав факт користування ОСОБА_2 земельною ділянкою та перевищив свої повноваження в частині зобов'язання сільської радим розглянути питання про надання позивачці згоди на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею саме 0,07 га.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду скарги були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень (т. 2 а.с. 63-67).

Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 із 2001 року постійно проживає у АДРЕСА_1.

Згідно погосподарської книги № 02 виконкому Ганичівської сільської ради за дворогосподарством по АДРЕСА_1 рахується земельна ділянка площею 0,07 га. Дана обставина стверджується довідкою виконкому Ганичівської сільської ради №05 від 22.04.2013 та копією облікової картки погосподарського обліку на 2011- 2015 роки (т. 1 а.с. 12, 15, 18,173).

Також той факт, що за дворогосподарством по АДРЕСА_1 у с. Ганичі рахувалася земельна ділянка площею 0,07 га стверджується рішенням 2-ої сесії 23-го скликання Ганичівської сільської ради від 23.05.1998, згідно якого чоловікові позивачки ОСОБА_3 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,07 га по АДРЕСА_1 для будівництва житлового будинку (т. 1 а.с. 16, 39).

Таке рішення Ганичівської сільської ради від 23.05.1998 скасованим не було.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про смерть від 13.12.2001 серії НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 37).

Згідно свідоцтва про зміну імені від 24.10.2007 позивачка змінила своє прізвище та ім'я із ОСОБА_4 на ОСОБА_2 (а.с. 40).

Таким чином, той факт, що у користуванні позивачки перебуває присадибна земельна ділянка площею 0,07 га (а не 0,04 га), розташована по АДРЕСА_1, для будівництва і обслуговування житлового будинку, є доведеним.

Також із матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Ганичівської сільської ради від 23.05.1998 на земельну ділянку площею 0,07 га по АДРЕСА_1 для будівництва житлового будинку ОСОБА_2 було видано державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 08.04.2001 (т. 1 а.с. 19).

Такий державний акт визнано недійсним рішенням Тячівського районного суду від 19.11.2012, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 16.05.2013 (т. 1 а.с. 22-26). Цими судовими рішеннями встановлено, що ОСОБА_2 із заявою про надання їй у приватну власність земельної ділянки не зверталася, рішення про передачу їй земельної ділянки у приватну власність Ганичівською сільської радою не приймалося, а державний акт видано з грубими технічними помилками у частині визначення меж, що істотно порушує права ОСОБА_1, так як позбавляє її можливості приватизувати земельну ділянку, яка знаходиться у неї в користуванні.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Одразу після ухвалення рішення Тячівського районного суду від 19.11.2012 ОСОБА_2 зверталася до Ганичівської сільської ради із заявою від 29.12.2012 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на спірну ділянку, однак у її задоволенні було відмовлено, оскільки виданий їй державний акт серії НОМЕР_1 від 08.04.2001 - на відповідну дату ще скасованим не був і залишався чинним (т. 1 а.с. 9).

25.06.2013 ОСОБА_2 знову звернулася до Ганичівської сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,07 га по АДРЕСА_1 (а.с. 11). Проте, у задоволенні такої заяви позивачки відмовлено, у зв'язку із накладенням фактичних меж на межі сусідньої ділянки ОСОБА_1 та тим, що геодезичні роботи проводилися у відсутності сусідів та представника Ганичівської сільської ради (а.с. 8-11).

Також встановлено, що після такої відмови ОСОБА_2 зверталася в суд із позовом до Ганичівської сільської ради та ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування і зобов'язання учинити певні дії.

За результатом розгляду такої справи ухвалено рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 27.11.2017, яким рішення Тячівського районного суду від 29.09.2016 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання незаконними та скасування рішень Ганичівської сільської ради Тячівського району скасовано, а позовні вимоги в цій частині задоволено. Визнано незаконними та скасовано:

- рішення 14-ї сесії 6-го скликання Ганичівської сільської ради Тячівського району від 27.09.2013 № 818 про надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1259 га в АДРЕСА_1;

- рішення 14-ї сесії 6-го скликання Ганичівської сільської ради від 04.11.2013 № 854 «Про затвердження акту комісії з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів та розвитку села» щодо земельного спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2;

- рішення 13-ї сесії 6-го скликання Ганичівської сільської ради від 26.06.2013 про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1. Решту рішення залишено без змін (т. 2 а.с.69-74).

Постановою Верховного Суду від 12 квітня 2018 року вказане рішення Апеляційного суду Закарпатської області залишено без змін (т. 2 а.с. 75-76).

Указаним рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 27.11.2017 встановлено, що ОСОБА_2 є користувачем земельної ділянки площею 0,07 га по АДРЕСА_1, а позаяк факт накладення земельної ділянки ОСОБА_1 як суміжного землекористувача установлений і доведений, то рішення Ганичівської сільської ради про надання останній дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0.1259 га, а також решта оспорених рішень як похідних, порушують земельні права ОСОБА_2 і такі підлягають судовому захисту шляхом, обраним позивачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже таким судовим рішенням, яке набрало законної сили встановлено, що ОСОБА_2 є користувачем земельної ділянки площею 0,07 га.

Крім цього у матеріалах даної справи, що розглядається в апеляційному порядку, із листа Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області від 10.09.2014 № 04/12-557 вбачається, що згідно довідки виконавчого комітету Ганичівської сільської ради від 22.04.2013 № 05 ОСОБА_2 із 2001 року використовується земельна ділянка площею 0,07 га в с. Ганичі по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, про що свідчить запис у погосподарській книзі № 02, особовий рахунок НОМЕР_3. Під час обстеження спірної земельної ділянки площею 0,07 га в с. Ганичі по АДРЕСА_1 дана земельна ділянка зі сторони суміжного землекористувача ОСОБА_1 обгороджена залізобетонною огорожею (сталева сітка та бетонні стовпчики). Вказане підтверджено на плані земельної ділянки , за проведеними обмірами ДП «Закарпатгеодезцентр».

При порівнянні кадастрового плану за проведеними обмірами ТОВ «Моя Земля» на замовлення ОСОБА_1 до проекту землеустрою та плану земельної ділянки за проведеними обмірами ДП «Закарпатгеодезцентр» на замовлення ОСОБА_2, виявлено, що при здійсненні топографо-геодезичних робіт щодо обмірів земельної ділянки суміжного землекористувача ОСОБА_5 землевпорядною організацією було включено частину земельної ділянки орієнтовно площею 0,04 га в с. Ганичі по АДРЕСА_1, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_2 Тобто площа земельної ділянки ОСОБА_5 не відповідає фактичним межам землекористування та збільшена за рахунок земельної ділянки, що перебувала у користуванні ОСОБА_2, як зазначено у довідці виконавчого комітету виконавчого комітету Ганичівської сільської ради від 22.04.2013 № 05 із 2001 року (т. 1 а.с. 180 - 181).

Попри те оспорюваним рішенням 22-ої сесії 6-го скликання Ганичівської сільської ради від 26.06.2015 № 1242 за результатом розгляду заяви ОСОБА_2 про збільшення розміру позовних вимог позивачці надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд у с. Ганичі по АДРЕСА_1 площею 0,04 га, а не 0,07 га.

Таким чином вірним є висновок місцевого суду про те, що оспорюване рішення порушує права позивача, є незаконним і підлягає скасуванню.

Оскільки рішення 13-ї сесії 6-го скликання Ганичівської сільської ради від 26.06.2013 про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку скасовано рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 27.11.2017, тому відповідне питання залишається не вирішеним Ганичівською сільською радою.

Задоволення вимоги позивача щодо розгляду такого питання на черговій сесії сільської ради не є перебиранням повноважень з вирішення питання, яке законодавством віднесено до компетенції відповідного органу місцевого самоврядування. Судом зобов'язано Ганичівську сільську раду розглянути на черговій сесії питання про надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту відведення щодо надання у власність земельної ділянки площею 0,07 га, розташованої по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку. Рішення за результатами розгляду такого питання приймає саме Ганичівська сільська рада відповідно до своїх повноважень.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Рішення місцевого суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Ганичівської сільської ради, до якої приєдналася ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду від 24 квітня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 серпня 2018 року.

Головуюча:

Судді: