ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року

м.Суми

Справа №589/5356/15-ц

Номер провадження 22-ц/788/965/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1;

відповідач - ОСОБА_2;

треті особи: Приватне підприємство «Івушка - Шостка», орган опіки та піклування Шосткинської міської ради Сумської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 червня 2016 року ухваленого у складі судді Свиненка М.Д. у м. Шостка,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, свої вимоги мотивував тим, що квартира АДРЕСА_1 є квартирою спільного заселення, розташована на 5-му поверсі 5-ти поверхового будинку, складається з двох ізольованих кімнат, відповідно 9,3 кв.м. та 15,2 кв.м., загальною житловою площею 24, 5кв.м., кухні, коридору, сполученого санвузлу, обладнана балконом. 14/20 часток квартири є власністю його сестри ОСОБА_3 та племінника ОСОБА_4, 6/20 часток є власністю державного (комунального) фонду і він займає кімнату житловою площею 9,3кв.м. 25 жовтня 2004 року уклав з відповідачкою договір піднайму спірного житла, вона зареєструвалась в ньому і стала проживати. В 2010 році ОСОБА_2 виїхала з квартири АДРЕСА_1 за власним бажанням, перешкод в користуванні житлом їй ніхто не чинив, її особистих речей у спірному житлі немає, ніякого спільного господарства з мешканцями спірного житла не веде, на цей час мешкає за іншою адресою, має свою сім'ю. Вважає, що відповідачка з донькою втратили зацікавленість у вказаному житлі. Визнання втратившими право користування житлом необхідно для вирішення питання щодо субсидії. Просив розірвати договір найму (піднайму) житлового приміщення розташованого за адресою квартира АДРЕСА_1 укладеного 25 жовтня 2004 року між ним та відповідачкою, зареєстрований житлово-експлуатаційною організацією та визнати відповідачку та її доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 червня 2016 року розірвано договір найму (піднайму) житлового примішення розташованого за адресою квартира АДРЕСА_1 укладений 25 жовтня 2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований житлово-експлуатаційною організацією.

Визнано ОСОБА_2 та її доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи, проте в судове засідання не з'явилася.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення ОСОБА_1, його представника ОСОБА_6, представника органу опіки та піклування - ОСОБА_7, представника ПП «Івушка - Шостка» - ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі до червня 2013 року. Двохкімнатна квартира АДРЕСА_1 має житлову площу 24,5 кв. м. та є квартирою спільного заселення. 14/20 частини вказаної квартири є приватизованими та належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Інша частина квартири знаходиться у комунальній власності. ОСОБА_1 на умовах договору найму має 6/20 частини вказаного житлового приміщення, а саме користується кімнатою площею 9,3 кв. м. 25 жовтня 2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 укладено договір піднайму частини спірної квартири площею 14, 4 кв. м. без зазначення строку його дії. Підписи сторін договору засвідчені житлово - експлуатаційною організацією.

У вказаному договорі сторонами погоджено, що вони зберігають за собою право розірвати договір за ініціативою кожною із сторін, з необхідністю попередження про це іншу сторону за 1 місяць.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що відповідач з донькою втратили зацікавленість у спірному житлі, відповідач з 2010 року виїхала з квартири, забрала речі, перешкод в користуванні житлом їй ніхто не чинив.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до положень ст. 91 ЖК України наймач може здати в піднайом частину жилого приміщення. Договір піднайму укладається в письмовій формі з наступною реєстрацією у житлово-експлуатаційній організації.

За змістом статтей 71,72 ЖК Української РСР наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом.

Наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням незалежно від пред'явлення позову про це.

Матеріалами справи підтверджується і не заперечується відповідачем, що після укладення договору піднайму сторони 22 січня 2005 року зареєстрували шлюб і стали проживати у спірній квартирі як одна сім'я. Проте, згодом сімейне життя не склалося, відповідач в 2010 році залишила квартиру АДРЕСА_1. 19 червня 2013 року сторони шлюб розірвали. Відповідач створила нову сім'ю і 09 квітня 2015 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_10, від якого народила доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та проживає з новим чоловіком за адресою: АДРЕСА_2 Крім того, ОСОБА_2 має у власності ? частину квартири АДРЕСА_6.

Тобто, факт не проживання відповідача у спірній квартирі з 2010 року без поважних причин і обрання нею іншого постійного місця проживання знайшов підтвердження під час розгляду справи. На спростування даного висновку відповідач жодних доказів не надає. Тобто, втратила право користування спірною квартирою.

Колегія суддів вбачає підстави і для розірвання договору піднайму з відповідачем.

Відповідно до ст. 97 ЖК України договір піднайму може бути достроково розірвано, якщо піднаймач систематично не вносить плати за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги.

Позивачем доведено, що відповідач не проживає в квартирі тривалий час (а.с. 66), не цікавиться квартирою, не використовує квартиру згідно укладеного договору, систематично не здійснює оплату за користування жилим приміщення і комунальними послугами. Про намір розірвати договір піднайму позивач попередив відповідача завчасно згідно умов договору (а.с. 12).

Подальше збереження існування договору піднайму з відповідачем та збереження реєстрації останньої разом з донькою у спірній квартирі за обставин, що склалися, порушує право позивача на належне використання квартири, зокрема, отримання житлової субсидії. Тому порушене право позивача обґрунтовано захищене судом. Тим більше, відповідач разом з донькою мають можливість проживати в іншому власному житлі за адресою: АДРЕСА_1.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді : Т.А. Левченко

С.С. Ткачук