Справа № 128/1037/18
РІШЕННЯ

Іменем України

23.07.2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі -Кузьменко А.О.,

за участю: позивача- ОСОБА_1, відповідача- ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

19.04.2018 року до Вінницького районного суду з позовом звернулась ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позов позивачем обґрунтовано тим, що 26.02.2002 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №305 .

Вказує, що за час спільного проживання в сторін народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зазначає, що їх спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини й сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та сумісного проживання.

Вказує, що на даний час спільне господарство вони не ведуть, проживають тривалий проміжок часу окремо.

Просить суд розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 20.06.2018 року задоволено клопотання відповідача та наданий місячний строк сторонам для примирення , з урахуванням часу звернення позивач з даним позовом.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 20.07.2018 провадження по справі було поновлено.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, додатково пояснила , що не підтримує подружніх відносин з відповідачем, оскільки останній вживає алкоголь, наркотики. На даний час вона перебуває у відносинах із іншим чоловіком , з який у майбутньому бажає створити сім'ю . У визначений судом строк для примирення - примирення не відбулося, оскільки вона цього не бажає, так як відповідачу вже не довіряє, і раніше декілька разів з ним примирялася.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що під час наданого судом строку він поспілкувався із позивачем , але вона не бажала з ним примиритися. Він заперечує , що вживає алкоголь, наркотики. На разі у них є не вирішені питання про майно , тому просить суд у задоволені позову відмовити.

Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 26.01.2002 року сторони зареєстрували шлюб Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №305, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с.3).

В сторін народилось дві доньки: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 про що свідчить копії свідоцтв про народження дітей, які проживають разом із матір'ю. (а.с.11-12).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, має іншого чоловіка з яким бажає утворити нову сім'ю ; взаємовідносини між сторонами ,які свідчать про втрату почуття любові , поваги один до одного; вжиті судом міри для примирення не надали позитивного результату тому суд вважає, що спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення.

Виходячи з цього шлюб необхідно розірвати.

Доводи відповідача про те , що шлюб не підлягає до розірвання, поки вони не вирішили майнові питання , суд вважає хибним.

Як в судовому засіданні так і наразі, суд роз'яснює відповідачу, що не вирішення питання щодо майна яке належить їм на праві спільної сумісної власності не є перешкодою для вирішення питання про розірвання шлюбу. Питання щодо майна , спілкування та виховання дітей, сторони мають вирішувати добровільно, спільно. У випадку виникнення у сторін спорів з цих питань, вони мають право на звернення до суду.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач бажає після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище «ОСОБА_1», що відповідає вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до квитанції (а.с.1) сплачено судовий збір по даній справі в розмірі 704,80 гривень, тому, відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК, зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, в рахунок погашення сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК, Суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,- задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 26.02.2002 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 26, між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 відновити дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер- НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 у рахунок повернення понесених судових витрат по справі - судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня отримання його копії, шляхом подання апеляційної скарги.

Повне рішення суду виготовлено 26.07.2018 року.

Суддя: