СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/1011/18
Провадження № 2/306/417/18
Рядок статзвіту № 51
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2018 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі :

головуючого - судді: Вінер Е.А.

з секретарем: Фалес Л.І.

з у частю позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сваляві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатського обласного центру зайнятості про скасування наказу про звільнення

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Закарпатського обласного центру зайнятості про скасування наказу про звільнення. Посилається на те, що наказом Закарпатського обласного центру зайнятості № 72-К від 17.04.2018 року його було звільнено з посади директора Свалявського районного центру зайнятості у зв"язку зі змінами в організації праці, а саме- реорганізацію Свалявського РЦЗ шляхом його приєднання до Закарпатського обласного центру зайнятості, що супроводжується скороченням штату та чисельності працівників, згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. Позивач вважає, що його звільнили незаконно, а наказ про звільнення винесений із порушенням встановленого порядку.Так, 04 листопада 2017 року позивача було повідомлено про звільнення в зв"язку із реорганізацією підприємства, двохмісячний термін закінчувався 04 січня 2018 року, але його звільнили тільки 17.04.2018 року. Також не було враховано стаж роботи на підприємсті, що складає 30 років.За такий трудовий час ОСОБА_1 перебував на різних посадах на підприємстві, отримував заохочення та грамоти, що говорить про кваліфікацію та продуктивність праці позивача. Не враховано те, що пенсійний вік позивача настає 01.01.2019 року, тобто через 8 місяців після звільнення та те, що позивач є інвалід ІІ групи з дитинства. Позивача не ознайомили з протоколом засідання профкому Свалявського районного центру зайнятості від 23.03.2018 року. Просить звернути увагу, що згідно штатного розпису Свалявської районної філії Закарпатського обласного центру зайнятості на 2017 рік наявна посада директора філії, що згідно посадавих обов"язків відповідає займаній ним раніше посади директора Свалявської РЦЗ. При звільненні ОСОБА_1 посада директора філії запропонована не була, натомість була запропонована посада спеціаліста в Свалявській філії та інші посади на території області, що являються нижчими за умовами праці, зокрема оплатою та посадовими повноваженнями. А тому просить суд скасувати наказ про звільнення.

06.06.2018 року директором Закарпатського обласного центру зайнятості надано відзив на позовну заяву. Вважає, що позовні вимоги є необгрунтованими й такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до наказу Державної служби зайнятості від 18.10.2016 року № 168 було прийнято рішення про реорганізацію базових центрів зайнятості Закарпатської області шляхом їх приєднання до Закарпатського ОЦЗ. Згідно наказу Закарпатського ОЦЗ від 01.11.2017 року № 110 на базі Свалявського РЦЗ було створено відповідну філію і з 01 листопада 2017 року вводився в дію штатний розпис новоствореної філії. Отже, з 01.11.2017 року посада директора Свалявського РЦЗ підлягала скороченню. ОСОБА_1 06.11.2017 року повідомлено, що у зв"язку з створенням Свалявської районної філії Закарпатского ОЦЗ та введенням в дію з 01.11.2017 року штатного розпису цієї філії, посада директора Свалявського РЦЗ, на якій перебував позивач підлягає скороченню. Позивачу була запропоновано вакантна посада провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Свалявської районної філії Закарпатської ОЦЗ, проте ОСОБА_1 відмовився від запропонованої посади, що підтверджується його особистим підписом. Також позивачу були запропоновані інші посади від яких він відмовився. У зв"язку з неможливістю переведення працівника за його згадою на іншу роботу його звільнили. Зважаючи на те, що посада директора Свалявського РЦЗ, яка була єдиною в цій установі підлягала скороченню, то можна дійти висновку, що Закарпатський ОЦЗ не був зобов"язаний у цих спірних правовідносинах застосувати положення ст. 42 Кодексу законів про працю України стосовно надання позивачу переважного права на залишення на роботі. Відповідно до протоколу № 3 зборів профспілкової організації Свалявського РЦЗ від 03.11.2017 року було надано згоду на розірвання трудового договору з позивачем згідно з п.1 ст. 40 Кодексу Законів про працю України. З вказаним протоколом був особисто ознайомлений ОСОБА_1 Також зазначає, що посада директора Свалявської районної філії Закарпатскього ОЦЗ не була запропонована позивачу тому, що ОСОБА_3 24.10.2017 року звернулася до Державної служби зайнятості щодо погодження призначення на посаду директора Свалявської районної філії Закарпатського ОЦЗ і 30.10.2017 року погодили її призначення.

В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задоволити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, відзив на позов підтримав повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку.

Між сторонами існують правовідносини, які повинні регулюватися нормами трудового права.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Судом встановлено, що відповідно до даних трудової книжки з 15.07.1988 року по 17 квітня 2018 року позивач працював на різних посадах в Свалявському районному центрі зайнятості. Згідно останнього запису 17 квітня 2018 року позивач звільнений у зв"язку з змінами в організації праці, а саме: реорганізацію Свалявського РЦЗ шляхом його приєднання до Закарпатського центру зайнятості, що супроводжувалося скороченням штату та чисельності працівників, згідно ч.1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 5-8).

Відповідно до наказу № 168 від 18.10.2016 року" Про реорганізацію базових центрів зайнятості Закарпатської області" було прийнято рішення базових центрів зайнятості Закарпатської області ( в тому числі Свалявського районного центру зайнятості) шляхом їх приєднання до Закарпатської ОЦЗ (а.с.31-32).

Згідно наказу № 117 від 28.10.2016 року "Про заходи у зв"язку з припиненням юридичної особи" ОСОБА_1 було призначено головою комісії з припинення юридичної особи Свалявського РЦЗ(а.с.33).

23.10.2017 року затверджено та введено в дію структури та штатних розписів апарату та філій Закарпатського обласного центру зайнятості, згідно наказу № 102 від 23.10.2017 року (а.с.35-38).

01.11.2017 року було створено Свалявську районну філію Закарпатського обласного центру зайнятості та затверджено її положення , відповідно до наказу № 110 від 01.11.2017 року(а.с.34).

ОСОБА_1 06.11.2017 року попереджено про зміну в організації праці та запропоновано вакантні посади, від яких позивач відмовився (а.с.40-44).

17.04.2018 року позивачу запропоновано інші вакантні посади від яких ОСОБА_1 відмовився.(а.с.44-46)

У відповідності до протоколу № 3 зборів профспілкової організації Свалявського РЦЗ від 03.11.2017 року було надано згоду на розірвання трудового договору з позивачем згідно з п.1 ст. 40 КЗпП України. З вказаним протоколом був особисто ознайомлений ОСОБА_1, що підтверджується його підписом(а.с.50-51).

Відповідно до наказу № 72-к від 17.04.29018 року ОСОБА_1 звільнено з посади директора Свалявського районного центру зайнятості(а.с.47).

24.10.2017 року ОСОБА_3 звернулася до Державної служби зайнятості щодо погодження призначення на посаду директора Свалявської районної філії Закарпатського ОЦЗ(а.с.54).

30.10.2017 року. Державна служба зайності погодила ОСОБА_3 на посаду директора Свалявської районної філії Закарпатського ОЦЗ(а.с.55).

Пунктом 1 ст. 40 КЗпПУ передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06 листопада 1992 року № 9 вказано, що зміною в організації виробництва і праці визнається раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, у т.ч. перехід на бригадну або на індивідуальну форму, впровадження передових методів, технологій тощо.

Пленум Верховного Суду України у постанові "Про практику розгляду трудових спорів" від 06 листопада 1992 року № 9 у пункті 19 звертає увагу судів на те, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1ст.40 КЗпПУ, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Згідно із ст. 49-2 КзпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до ст. 42 КзпП при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 15.07.1988 року по 17 квітня 2018 року працював у Свалявському районному центрі зайнятості, є передпенсійного віку, до настання пенсії 8 місяців, є інвалідом дитинства другої групи.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 попереджено про зміну в організації праці 06 листопада 2017 року і не запропонована посада директора Свалявської районної філії Закарпатського обласного центру зайнятості. В той же час, 24.10.2017 року ОСОБА_3 звернулася до Державної служби зайнятості щодо погодження призначення на посаду директора Свалявської районної філії Закарпатського ОЦЗ 30.10.2017 року Державна служба зайнятості погодила ОСОБА_3 на посаду директора Свалявської районної філії Закарпатського ОЦЗ та 16 листопада 2017 року було переведено ОСОБА_3.(а.с.59). Тобто, ОСОБА_3 було прийнято на посаду раніше, ніж було проведено процедуру скорочення чисельності штату працівників Свалявського районного центру зайнятості, в тому числі і ОСОБА_1, як це передбачено законодавством.

На підставі наведеного, позов є підставним та підлягає до задоволення.

На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст.15, 30, 60,88, 214-215 ЦПК України, ст.ст.40,42,49-2,172 КЗпПУ, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 (мешк.АДРЕСА_1 ідн. НОМЕР_1) до Закарпатського обласного центру зайнятості ( адреса м.Ужгород, вул. Новака, 45, ) про скасування наказу про звільнення задовольнити.

Скасувати наказ № 72-К від 17.04.2018 року про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Свалявського районного центру зайнятості у зв"язку із змінами в організації праці, а саме: реорганізацію Свалявського РЦЗ шляхом його приєднання до Закарпатського обласного центру зайнятості, що супроводжувалося скороченням штату та чисельності працівників, згідно п.1 ст. 40 КЗпК України.

Стягнути з Закарпатського обласного центру зайнятості ( адреса: 88000, Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Новака, 45, кол ) на користь держави (стягувач: Державна судова адміністрація України, одержувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код за ; банк отримувача: казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; р/р № 6001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Свалявський районний суд Закарпатської області.

Повний текст рішення складено 27 липня 2018 року.

СУДДЯ СВАЛЯВСЬКОГО

РАЙОННОГО СУДУ Е.А.Вінер