Справа №560/800/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2018 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, 02.04.2011 року у розмірі 1000 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2012 року, було розірвано. Від даного шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина перебуває на повному її утриманні та потребує повноцінного харчування, оздоровлення і відпочинку, культурного розвитку, придбання їй одягу та ліків. Проте, забезпечити самостійно дитину усім необхідним вона не може, а відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

До початку розгляду справи від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву в якій просить суд розглядати справу без його участі, позов визнає.

У свою чергу, відповідач скористався наданим правом та подав до суду відзив на позовну заяву. Зі змісту відзиву вбачається, що він на сьогоднішній день є непрацездатним, є інвалідом І групи та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам І групи, пов'язаного з Чорнобильською катастрофою та потребує сторонньої допомоги та догляду. Три рази на рік проходить стаціонарне лікування. Його пенсії вистачає лише на їжу, предмети першої необхідності та ліки. Він позбавлений можливості одержувати доходи з будь-яких інших додаткових джерел доходів. Він розуміє свій обов'язок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятися, але сплата аліментів у розмірі 1000 грн. щомісяця є для нього непосильною та поставить його і його сім'ю у скрутне матеріальне становище. Тому вважає, що доцільним буде стягувати з нього аліменти у сумі 500 грн., оскільки саме такий розмір аліментів буде справедливим при його доході.

Крім того, відповідач зазначає, що позивач не вживала заходів досудового врегулювання спору та не зверталася до нього з пропозицією добровільно надавати кошти на утримання дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що позов слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2012 року, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Вказане рішення суду набрало законної сили 20 листопада 2012 року (а.с.8).

З копії свідоцтва про народження серії І-ГЮ №164379 вбачається, що батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є відповідач - ОСОБА_3 (а.с.7).

Згідно довідки №202 від 25 травня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Великоозерянської сільської ради Дубровицького району Рівненської області вбачається, що неповнолітня дитина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на утриманні матері ОСОБА_2 (а.с.10).

Частиною 2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України чітко визначено загальний обовязком батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

У Декларації прав людини проголошено, дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.

Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 зазначеної вище Конвенції передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що при вирішенні даного спору доцільно застосовувати положення ч.8 ст.7 СК України, відповідно до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 1 ст.182 СК України вказує на обставини, які мають враховуватися при визначені розміру аліментів, в тому числі і на стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів.

Дійсно, відповідач є інвалідом І групи з 26.11.2015 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією (а.с.22).

Однак, слід також зважати на ч.2 ст.182 СК України, згідно якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст.7 Закону України "Про державний бюджет на 2018 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень

Отже, на момент розгляду справи, законодавчо встановлений мінімум розміру аліментів, які мають стягуватися з відповідача (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) становить 972 грн.

Статтею 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Зважаючи на наведене, слід зазначити, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яку просить стягувати позивач, а саме 1000 грн., незначно перевищує мінімальний розмір аліментів, який має стягуватися для дитини відповідно віку, що в даному випадку складає 972 грн.

При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

Суд критично відноситься до позиції відповідача відносно того, що позивач не зверталася до нього з пропозицією добровільно надавати кошти на утримання дитини, оскільки згідно норм Сімейного кодексу України, утримання дитини батьками є обов'язком останніх, а тому позивач не зобов'язана вимагати те, що і так чітко передбачено законодавством.

Враховуючи те, що обов'язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки такий розмір аліментів буде відповідати інтересам дитини, обставинам справи і вимогам Закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно вимог ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Однак, згідно посвідчення серії АГ №548935 (а.с.21) та довідки серії АВ №0408448 (а.с.22) відповідач ОСОБА_3 є інвалідом І групи, який, у відповідності до п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільняється від сплати судового збору.

Зі змісту ч.6 ст.141 ЦПК України вбачається, що якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищенаведене, керуючись статтями 180-184, 191СК України, статтями 12, 81, 141, 247, 264, 265, 352, 354, 430 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІПН НОМЕР_1) жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_2), жительки с.Великий Черемель вул.Центральна,27 Дубровицькго району Рівненської області на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. (одна тисяча гривень), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду, а саме з 05 червня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Оплату судового збору, від сплати якого сторони звільнені відповідно до п.п.3, 9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 15 частини 1 Розділу ХШ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду ОСОБА_5