Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2611/16-ц

Номер провадження: 2/511/18/18

30 липня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Теренчук Ж. В.,

при секретарі Ніколас С.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представник третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Відділ надання адміністративних послуг Апарату Роздільнянської міської ради та її виконавчого комітету про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, який було уточнено 04.05.2018 року, у якому просив визнати вітчима ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_2 м. Роздільна Одеської області та зняти його з реєстрації за вказаною адресою.

Свої вимоги мотивував тим, що він є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 в м. Роздільна Одеської області на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 12.05.2005 року. 19.05.2005 року вказаний договір у встановленому порядку зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно. Він постійно проживає та використовує вказаний будинок за цільовим призначенням. Відповідач був зареєстрований у вказаному будинку, так як проживав в зареєстрованому шлюбі з його матір'ю - ОСОБА_5 Однак з моменту реєстрації ОСОБА_3 в його будинку не проживає, а також не проживає він в ньому і на даний час. Відповідач на теперішній час не є членом його сім"ї. Посилаючись на дані обставини, просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, та визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_2 м. РоздільнаОдеської області, так як останній з 1996 року в будинку не проживає, має інше власне житло.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.01.2017 року провадження по справі було зупинено до набрання законної сили рішення по цивільній справі № 511/2264/16-ц ( провадження: 2/511/68/17) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Іванова Альвіна Йосипівна про визнання права спільної сумісної власності на майно та про визнання правочину недійсним.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.02.2018 року провадження по справі було поновлено, справу прийнято в провадження судді Теренчук Ж.В., по справі було призначено підготовче судове засідання, так як справа розглядалась в загальному позовному провадженні.

Ухвалою суду від 24.04.2018 року без виходу до нарадчої кімнати було уточнено назву третьої особи - Відділ надання адміністративних послуг Апарату Роздільнянської міської ради та її виконавчого комітету.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити. Суду позивач пояснив, що відповідач з 1993 року перебував в зареєстрованому шлюбі з його матір'ю ОСОБА_5 На прохання матері в 1996 році був зареєстрований в будинку його бабусі ОСОБА_7 по АДРЕСА_3 м. Роздільна Одеської області. В 2005 році ОСОБА_5 успадкувала будинок по АДРЕСА_1 в м. Роздільна Одеської області після смерті матері ОСОБА_7. 12.05.2005 року мати подарувала йому вказаний будинок. З того часу він почав в ньому проживати. Відповідач будинок для проживання не використовує, витрат по його утриманню не несе. Він в будинку проживає з дружиною. Реєстрація відповідача за вказаною адресою створює йому перешкоди в користуванні житлом.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, в судовому засіданні пояснив, що з 1984 року проживав без реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 В 1993 році вони уклали шлюб, ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_3. В 1996 році він з дружиною зареєструвався в будинку матері дружини ОСОБА_7по АДРЕСА_1 м. Роздільна Одеської області. В 1996 році він з дружиною придбали будинок на АДРЕСА_4 та переїхали проживати туди.

Представник третьої особи - ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову ОСОБА_1

Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 м. Роздільна Одеської області, що підтверджується нотаріально засвідченим договором дарування від 12.05.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за №841 (а.с.4).

Оскільки позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_2 м. РоздільнаОдеської області, а тому має право вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні своєю власністю.

Згідно домової книги наявної в матеріалах справи ОСОБА_3 зареєстрований АДРЕСА_5 з 1993 року (а.с.8)

Згідно довідки Роздільнянської міської ради Одеської області від 25.08.2016 року №1870 та адресної довідки наданої Роздільнянським РС ГУДМС України в Одеській області, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно зареєстрований в житловому будинку АДРЕСА_6

Згідно рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.09.2017 року, винесеного по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Іванова Альвіна Йосипівна про визнання права спільної сумісної власності на майно та про визнання правочину недійсним, ОСОБА_3 в задоволені позовних вимог щодо визнання за ним права власності на частку будинку по АДРЕСА_7 відмовлено в повному обсязі. (а.с.47)

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 14.12.2017 року рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.09.2017 року залишено без змін. (а.с.55)

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_3 не проживає в АДРЕСА_8 з 1996 року.

Даний факт свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили в суді, пояснивши, що ОСОБА_3 в будинку ОСОБА_1 не проживає. В 1993 році ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_8 (після одруження ОСОБА_3). Однак в 1996 році вони придбали будинок на вул. Комсомольській (нині вул. Чорноморського козацтва) м. Роздільна Одеської області та переїхали проживати туди, а в будинку по АДРЕСА_1 м. Роздільна залишись проживати син ОСОБА_5 - ОСОБА_1 з її матір'ю ОСОБА_7

Суд визнає покази свідків достовірними і приймає їх в якості доказів, оскільки свідкам достовірно відомо, що відповідач ОСОБА_3 з 1996 року не проживає за адресою реєстрації, а також має інше місце проживання.

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками.

Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права

У ст. 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад статті 71,72,116, 156 ЖК УРСР, ст.405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Статтею 156 ЖК України, передбачено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_3 втратив право на проживання в АДРЕСА_8, так як не використовує будинок для проживання більше одного року без поважних причин, витрат по його утриманню не несе, а тому суд вважає, що право на користування будинком відповідач втратив з 1996 року, що встановлено судом під час судового розгляду.

Доказів створення відповідачу перешкод для проживання в будинку з боку позивача суду не надано. Спроб вселитися примусово до будинку через суд з 1996 року непроживання відповідач не робив.

В будинку позивач проживає з дружиною. Позивач самостійно утримує належний йому будинок, сімейних стосунків з відповідачем не підтримує.

Дане рішення суду є підставою для зняття відповідача ОСОБА_3 з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 м. Роздільна Одеської області, так як він втратив право на користування житлом в зв'язку з не проживанням тривалий час за місцем реєстрації.

На підставі ст.383, ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, ст. 150, 156 Житлового кодексу України, керуючись ст. 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_2 м. РоздільнаОдеської області, який належить на праві власності ОСОБА_1, в зв'язку з його відсутністю і непроживанням з 1996 року.

Вказане рішення є підставою для звернення до Відділу надання адміністративних послуг Апарату Роздільнянської міської ради та її виконавчого комітету для вирішення питання щодо зняття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 м. РоздільнаОдеської області.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області на підставі п.15.5. Розділу Х11 Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж. В. Теренчук