Справа № 305/2664/13-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 липня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів Бисаги Т. Ю., Готри Т. Ю.

з участю секретаря Микуляк Є. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду від 29 вересня 2015 року, ухвалене суддею Бліщ О. Б., повний текст рішення складено 05 жовтня 2015 року, по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2013 року ОСОБА_3 пред'явив позов до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії.

Свої вимоги мотивував тим, що з 10 лютого 1993 року він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. У липні 2013 року він звернувся до відділу приватизації житлового фонду за місцем знаходження квартири з метою приватизації житла, де йому пояснили, що для приватизації квартири необхідно виготовити технічний паспорт в комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» Рахівської районної ради. Однак, оформити технічну документацію він не може, оскільки відповідачка, яка самовільно зайняла квартиру, в якій він прописаний, чинить перешкоди працівникам КП «БТІ» Рахівської районної ради для проведення обстеження та обмірів житла.

У зв'язку з цим позивач просив зобов'язати відповідачку ОСОБА_1 надати доступ працівникам КП «БТІ» Рахівської районної ради для проведення повноцінного обстеження квартири АДРЕСА_1 яке необхідне для виготовлення технічної документації (Т.1, а.с.2-3).

Рішенням Рахівського районного суду від 26 грудня 2013 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 12 лютого 2014 року, позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_1 надати доступ працівнику комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Рахівської районної ради провести повноцінне обстеження квартири по АДРЕСА_1 необхідне для виготовлення технічної документації (Т.1, а.с.28-30, 73-74).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 липня 2014 року рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (Т.1, а.с.100-102).

При цьому Вищий спеціалізований суд України зазначив, що ОСОБА_2 не є власником квартири по АДРЕСА_1 а ОСОБА_1 зареєстрована АДРЕСА_1. Отже, судами не з'ясовано дійсного місця проживання та реєстрації відповідачів, у зв'язку з чим не з'ясовано які права позивача порушуються відповідачкою та в який спосіб його права підлягають захисту, також не з'ясовано, чи будуть поновлені права позивача внаслідок обраного ним способу захисту, оскільки зобов'язання відповідачки надати доступ працівникам КП «БТІ» Рахівської районної ради до спірної квартири не встановлює для позивача будь-яких обов'язків і не поновлює його права на користування квартирою та не впливає на здійснення реалізації права на її приватизацію.

Отже, суд першої інстанції не встановив характеру спірних правовідносин, не визначився з правовою нормою, яка підлягає застосуванню, не з'ясував всі обставини справи, не дослідив всі докази та не надав їм оцінки. Апеляційний суд на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права уваги не звернув і помилково залишив рішення суду без змін.

Рішенням Рахівського районного суду від 29 вересня 2015 року позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_1 надати доступ працівнику комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Рахівської районної ради провести повноцінне обстеження квартири АДРЕСА_1, необхідне для виготовлення технічної документації. Вирішено питання про судові витрати (Т.2, а.с.51-55).

На це рішення відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить це рішення скасувати, в задоволенні позову відмовити (Т.2, а.с.58-63).

У судовому засіданні в апеляційній інстанції представник відповідачки ОСОБА_4 скаргу підтримав та просив задовольнити. Решта учасників справи у судове засідання не з'явилися, хоча були повідомлені про час та місце його проведення належним чином.

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що його вимоги є законними і обґрунтованими. Відповідачка ОСОБА_1 чинить перешкоди працівникам комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Рахівської районної ради та порушує конституційні права позивача на набуття житла у власність.

Проте, з такими висновками місцевого суду погодитися не можна, оскільки має місце неправильне застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог (п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України).

З матеріалів справи слідує, що квартира АДРЕСА_1 перебуває у комунальній власності м. Рахова Закарпатської області.

З 10 лютого 1993 року ОСОБА_3 зареєстрований у зазначеній квартирі.

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Звертаючись до суду з позовом за захистом своїх прав позивач ОСОБА_3 посилався на порушення відповідачкою його прав на користування квартирою, в якій він зареєстрований.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права: 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди: 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч. 3 ст. 16 ЦК України).

Правовідносини з права користування житлом регулюються положеннями ЦК України та ЖК України.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Житлові спори вирішуються відповідно до закону (ст. 191 ЖК України).

Судом встановлено, що квартира по АДРЕСА_1 перебуває у комунальній власності та знаходиться на балансі Рахівського міського комунального підприємства «Рахівкомунсервіс».

Наймачем цієї квартири відповідно до договору найму жилого приміщення в будинках місцевих рад, який було укладено в листопаді 1978 року, являлася ОСОБА_5. У 1979 році ОСОБА_5 померла. За життя вона проживала у вказаній квартирі зі своїм чоловіком ОСОБА_6, який після смерті дружини, в зазначеній квартирі, як член сімї наймача, залишився проживати один.

29 серпня 1992 року наймач спірної квартири ОСОБА_6 помер. Померлі громадяни, наймачі спірної квартири, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, являлися дідом та бабою позивача ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_3, згідно рішення виконкому Рахівської міської ради народних депутатів № 159 від 27 грудня 1990 року призначений піклувальником пристарілого ОСОБА_6, мешканця АДРЕСА_1.

Після призначення піклувальником пристарілого ОСОБА_6 позивач ОСОБА_2, як член сімї наймача, проживав разом з наймачем в спірній квартирі, здійснював за ним догляд і вів з ним спільне господарство.

На даний момент позивач ОСОБА_2 значиться зареєстрованим за адресою мешканця АДРЕСА_1, та знаходиться в списках осіб на приватизацію даного житлового приміщення. Однак, рішень та розпоряджень про приватизацію даної квартири не приймалось.

Колегія суддів констатує, що вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові, оскільки завданням суду є захист порушених або оспорюваних прав та інтересів особи.

В даному випадку позивач ОСОБА_3 не є власником квартири АДРЕСА_1, хоча у цій квартирі він зареєстрований.

Відповідачка ОСОБА_1, відповідно до довідки державної міграційної служби України Рахівського районного відділу ГУДМС України в Закарпатській області, є зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20), тобто в іншій квартирі.

Відповідачка ОСОБА_1 зверталася до суду із позовом про визнання її членом сім'ї померлого наймача квартири по АДРЕСА_1 та зобов'язання укласти з нею договір найму цього жилого приміщення. Однак, згідно рішення Рахівського районного суду від 16 березня 2018 року в задоволенні такого позову було відмовлено. Це рішення наразі не набуло законної сили (справа № 305/1849/17) (Т.2, а.с.185-193).

Крім того, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наявні інші судові спори щодо спірної квартири, за якими ухвалювались судові рішення. А саме справа № 305/279/16 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту відсутності проживання останнього за місцем реєстрації - квартирі по АДРЕСА_1. Рішенням Рахівського районного суду від 13 березня 2017 року в задоволенні даного позову відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 26 червня 2017 року це рішення змінено в частині правового обґрунтування відмови в позові з недоведеності позовних вимог на безпідставність цих вимог. Резолютивну частину рішення суду першої інстанції залишено без змін (Т.2,а.с.171-179).

У справі № 305/2163/15 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання останнього таким, що втратив право користування квартирою по АДРЕСА_1 в задоволенні позову відмовлено (Т.2, а.с.180-184).

При цьому судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких відповідачка ОСОБА_1 була зареєстрована у АДРЕСА_1. Натомість реєстраційні записи місця проживання ОСОБА_1 різняться між собою. Так, згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 від 26.02.1998 р. ОСОБА_1 значиться зареєстрована в АДРЕСА_1, а у реєстраційній карточці прописки форми «А», виданій МКП «Рахівкомунсервіс» ОСОБА_1 вказана зареєстрованою в АДРЕСА_1.

Судом також встановлено, що фактично ОСОБА_1 користується і квартирою по АДРЕСА_1 та не допускає у цю квартиру позивача ОСОБА_2

В той же час позивач ОСОБА_2 пред'явив позов, в якому просив зобов'язати ОСОБА_1 надати доступ працівнику комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Рахівської районної ради провести повноцінне обстеження квартири АДРЕСА_1, необхідне для виготовлення технічної документації, тобто фактично пред'явив позов в інтересах третьої особи.

Обраний позивачем спосіб захисту права у вигляді зобов'язання відповідачки надати доступ працівникам КП «БТІ» Рахівської районної ради до спірної квартири не встановлює для позивача будь-яких обов'язків і не поновлює його права на користування квартирою та не впливає на здійснення реалізації права на її приватизацію.

За цих обставин в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Рахівського районного суду від 29 вересня 2015 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 липня 2018 року.

Головуючий:

Судді: