АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/11543/16-ц

Провадження № 22-ц/787/1145/2018

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Ковальов І.М.

Рішення ухвалене в м. Рівне Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту рішення не зазначена

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Боймиструк С.В.

судді: Гордійчук С.О., Хилевич С.В.

секретар судового засідання Брикса Ю.Ю.,

з участю представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу малого приватного підприємства фірми "Прип'ять" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 квітня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, малого приватного підприємства фірми "Прип'ять", державного реєстратора комунального підприємства "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" Рівненської обласної ради Мельника Андрія Володимировича про скасування записів про право власності та рішення державного виконавця, витребування гаражів та передачу у власність, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_4, малого приватного підприємства фірми «Прип'ять», державного реєстратора комунального підприємства «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» Рівненської обласної ради Мельника Андрія Володимировича про скасування записів про право власності та рішення державного виконавця, витребування гаражів та передачу у власність звернувся ОСОБА_2

В обґрунтування вказаного позову зазначав про те, що маючи намір зареєструвати право власності на гаражі на підставі рішення суду від 11 липня 2014 року, в серпні 2016 року йому стало відомо, що право власності на гараж АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 які є його власністю, 03.08.2016 зареєстровано за відповідачем у справі ОСОБА_4

Вказує на те, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що право власності на гараж АДРЕСА_1,АДРЕСА_2 було зареєстровано державним реєстратором Мельником А.В. згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 30825877 від 08.08.2016 та індексний номер 30825103 від 08.08.2016. Підставою для реєстрації права власності вказано, акт приймання-передачі нерухомого майна від 27.07.2016 укладеного між МПП-фірмою "Прип'ять" та ОСОБА_4, договір купівлі-продажу від 02.10.2000, протокол загальних зборів МПП-фірми "Прип'ять" №2 від 27.07.2016.

Вказані дії порушують право власності ОСОБА_2 на належні йому гаражі, а тому він звернувся до суду за його захистом.

З цих підстав, просив скасувати запис про право власності НОМЕР_2 та рішення державного реєстратора Мельника Андрія Володимировича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 30825877 від 08 серпня 2016 року, щодо реєстрації права власності на гараж АДРЕСА_1; скасувати запис про право власності №15785986 та рішення державного реєстратора Мельника А.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 30825103 від 08 серпня 2016 року щодо реєстрації права власності на гараж АДРЕСА_2; витребувати приміщення гаражів АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 з незаконного володіння ОСОБА_4 шляхом їх передачі у власність ОСОБА_2 та стягнути з відповідачів солідарно судові витрати, а саме сплачений судовий збір та витрати за надану правову допомогу.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 квітня 2018 року заявлений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, малого приватного підприємства фірми «Прип'ять», державного реєстратора КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» Рівненської обласної ради Мельника А.В. про скасування записів про право власності та рішення державного виконавця, витребування гаражів та передачу у власність було задоволено.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі мале приватне підприємство фірма "Прип'ять" вважає таке рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з'ясуванні обставин справи.

Вказує на те, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги той факт, що ЗАТ "Авангард", 29 грудня 1998 року було зареєстровано право власності на цілісний гаражний комплекс з 70 гаражних боксів, за адресою : АДРЕСА_1 та видано свідоцтво про право власності на підставі розпорядження міського голови за №2503-р від 24.12.1998.

Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги доводи МПП фірми "Прип'ять", що право власності на гаражний комплекс, який складається з 70 гаражних боксів перейшло у власність згідно договору купівлі-продажу від 02.10.2000 до МПП фірми "Прип'ять". Згідно резолютивної частини рішення господарського суду Рівненської області від 23.10.2010 в справі №3/25 за позовом МПП фірми "Прип'ять" до ЗАТ "Авангард" про тлумачення змісту договору купівлі позовні вимоги задоволені повністю, а саме те, що будівля гаражного комплексу складається із 70 гаражних боксів, інших власників встановлено не було, навіть через десять років володіння МПП фірми "Прип'ять" даним гаражним комплексом, все інше свідчить про спробу незаконного заволодіння майном підприємства.

Вважає безпідставним та протиправним висновок суду першої інстанції про передачу гаражного боксу АДРЕСА_1 площею 32,4 м2 та гаражного боксу АДРЕСА_2 площею 32,3 м2, вказуючи на те, що під час звернення позивача до суду про витребування гаражних приміщень АДРЕСА_1,АДРЕСА_2 площа приміщень на підставі рішення суду від 11.07.2014 в справі №569/17391/13-ц становила по 16,6 м2 кожного.

В процесі розгляду справи, МПП фірми "Прип'ять" до суду першої інстанції було подано технічний паспорт гаражного комплексу та гаражних боксів за АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та неодноразово наголошувалось, що площа гаражних боксів не збільшувалась та не зменшувалась.

На підставі викладеного, просив скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 квітня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

У наданий судом апеляційної інстанції строк відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Представник МПП фірма "Прип'ять", ОСОБА_4 та держреєстратор Мельник А.В. завчасно були повідомлені про час і місце розгляду справи, однак до суду не з'явились та причин неявки не повідомили, тому колегія суддів вважає за можливе продовжити розгляд за їх відсутності.

Представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 29 грудня 1995 року між ОСОБА_2 (замовником) та малим колективним підприємством «Авангард» (виконавцем) було укладено договір №6-1-34, за умовами п.1.1. якого виконавець будує в 1993-1996 роках в м. Рівне по вул. Млинівській гаражний комплекс на 70 гаражів для зберігання приватних та службових легкових автомобілів і здає в експлуатацію не пізніше 1 жовтня 1996 року.

Відповідно до п.1.2. договору №6-1-34 після його укладення заявник протягом п'яти днів перераховує на рахунок виконавця повну вартість гаражів в гаражному комплексі в сумі НОМЕР_1 (один мільярд двісті п'ятдесят мільйонів) крб. Сума оплачена за гаражі є остаточною.

Згідно п.1.3. договору №6-1-34 виконавець по закінченню будівництва гаражного комплексу передає замовнику у повну вартість на підставі чинного договору три гаража, означених в плані забудови під АДРЕСА_3,АДРЕСА_1,АДРЕСА_2 з необхідною документацією для реєстрації права власності в державних органах.

Відповідно до п.1.4. договору №6-1-34 у випадку реорганізації ліквідації або зміни форми власності виконавця до завершення будівництва гаражного комплексу, незавершене будівництво вказаних в п.1.3. договору гаражів, є власністю замовника як незавершене будівництво.

ОСОБА_2, як замовник будівництва гаражів виконав свої грошові зобов'язання по оплаті вартості їх будівництва та 29 грудня 1995 року згідно квитанції №110 перерахував грошові кошти в розмірі 1 000 000 000,00 карбованців. Також, цього числа згідно квитанції до прибуткового касового ордеру позивачем було оплачено додатково 250 000 000 карбованців (а.с.9-10).

Як вбачається із свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна серія ВАК №000148 від 29 грудня 1998 року, станом на 29 грудня 1998 року будівля гаражного комплексу, що складається з 70 гаражних боксів належить ЗАТ "Авангард" на праві колективної власності, свідоцтво видано на підставі розпорядження міського голови №2503-р від 24.12.1998 (а.с.62)

Згідно з договору купівлі-продажу від 02.10.2000, ЗАТ "Авангард" продав, а МПП фірма "Прип'ять" купила належну ЗАТ "Авангард" будівлю гаражного комплексу вул. Млинівська, 41-А, що складається із 70 гаражних боксів на підставі свідоцтва про право власності від 29 грудня 1998 року записаного в реєстрову книгу №3 за №44-278 Рівненського МБТІ (а.с.63,66)

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що свої зобов'язання за умовами договору позивач виконав в повному обсязі, здійснив оплату повної вартості гаражів, та з урахуванням мети укладення договору отримав у власність придбані гаражі.

10 листопада 1998 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «Авангард» було підписано акт передачі гаражів.

Право власності позивача на гаражі також підтверджено рішенням Рівненського міського суду від 11 липня 2014 року у справі №569/17391/13-ц за позовом ОСОБА_2 та МПП фірми «Прип'ять», ТОВ «Компанія Авангард» про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності. Рішення набрало законної сили після його перегляду апеляційним судом Рівненської області та Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які своїми ухвалами залишили рішення без змін.

Згідно з п.4 резолютивної частини вказаного судового рішення визнано за ОСОБА_2 право власності на приміщення гаражів №№65,АДРЕСА_1,АДРЕСА_2 (а.с.11-18).

Рішення судів набрали законної сили та мають преюдиційне значення при розгляді цієї справи.

Маючи намір зареєструвати право власності на гаражі на підставі рішення суду, в серпні 2016 року позивачу стало відомо, що право власності на гараж АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 які є його власністю 03 серпня 2016 року зареєстровано за ОСОБА_4

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що право власності на гараж АДРЕСА_1,АДРЕСА_2 було зареєстровано державним реєстратором Мельником А.В. згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 30825877 від 08 серпня 2016 року та індексний номер 30825103 від 08 серпня 2016 року. Підставою для реєстрації права власності вказано, що акт приймання-передачі нерухомого майна від 27 липня 2016 року укладеного між МПП фірмою «Прип'ять» та ОСОБА_4, договір купівлі-продажу від 02 жовтня 2000 року, протокол загальних зборів МПП фірми «Прип'ять» №2 від 27 липня 2016 року (а.с.19-20).

Укладаючи правочин у вигляді акту приймання-передачі відповідачі були обізнані, що власником спірних гаражів є позивач ОСОБА_2, однак без його згоди позбавили власника охоронюваного законом права власності .

Проаналізувавши обставини справи та правовідносини, які виникли між сторонами, місцевий суд посилаючись на ст.41 Конституції України, норми ст. 215,216,236,317,319,387,388 ЦК України дійшов обґрунтованого висновку, що вказані дії відповідачів порушують право власності ОСОБА_2. Правочин, який укладався між МПП фірмою «Прип'ять» та ОСОБА_4, є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача, оскільки власником спірних гаражів є позивач, а вимоги його про витребування належного йому майна є законними та обґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстраціє прав є: гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження…

Згідно ч.1 ст.1 вказаного Закону, державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Встановивши, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень порушує право власності ОСОБА_2 на належні йому гаражі, місцевий суд відповідно до ч.2 ст.26 названого Закону дійшов вірного висновку про скасування цих рішень держреєстратора.

Щодо заяви адвоката ОСОБА_3 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то вона до задоволення не підлягає.

Згідно ч.1, ч.3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати пов'язані з правничою допомогою несуть сторони.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договорупро надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Адвокат не подав детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних ним, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Ознайомлення з матеріалами справи для написання відзиву, який поданий 31 липня 2018 року замість встановленої судом дати до 15 червня 2018 року не може братись до уваги. Як і акт виконаних робіт від 01 серпня 2018 року про надання правової допомоги в суді при розгляді апеляційної скарги поданий до початку засідання, де зазначено, що допомога виконана належним чином

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлене без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Оскільки оскаржене рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу малого приватного підприємства фірми "Прип'ять" залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 серпня 2018 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.В. Хилевич