Провадження 2/712/834/18
Справа № 712/1142/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2018 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ТІТОВА О.І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Черкасиелектротранс» Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником, посилаючись на те, що відповідач перебував у трудових відносинах з Комунальним підприємством «Черкасиелектротранс» Черкаської міської ради згідно наказу № 192-к від 12 серпня 1996 року та працював водієм тролейбуса (пасажирського), наказом № 392-к від 08 вересня 2009 року був звільнений з роботи та відповідно до наказу № 399-к від 30 жовтня 2017 року повторно прийнятий на роботу.

06 липня 2007 року близько 14.00 год. ОСОБА_1 керуючи тролейбусом № 2004 маршруту № 10 в порушення вимог п. 2.3«б» ПДР України не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись від вул.. Ільїна в напрямку вул.. Одеської по вул.. Котовського в м. Черкаси, підїжджаючи до перехрестя вул.. Котовського-Ільїна в порушення вимог п. 13.1 ПДР України, не дотримався безпечної дистанції, зіткнувся з автомобілем ВАЗ 21043, д/н Ж9504ЧК під керуванням ОСОБА_2, яка стояла на перехресті на забороненому сигналі світлофора. Внаслідок ДТП ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.

В результаті ДТП відповідно до висновку експертного дослідження спеціаліста № 665-07 від 17 серпня 2007 року автомобілю ОСОБА_2 ВАЗ 21043 завдано матеріальні збитки на суму 2 748 грн. 56 коп. Окрім цього, внаслідок ДТП ОСОБА_2 понесені витрати по оплаті висновку експерта в сумі 280 грн., а також 593 грн. 18 коп. витрат на лікування внаслідок ДТП. Також ОСОБА_2 завдана моральна шкода.

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 лютого 2008 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в сумі 510 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 2009 року було частково задоволено позов ОСОБА_2 до КП «Черкасиелектротранс» Черкаської міської ради на загальну суму 6 621 грн. 74 коп., а саме: 2 748 грн. 56 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 280 грн. в рахунок відшкодування витрат на оплату висновку спеціалісту-автотоварознавця, 593 грн. 18 коп. витрат повязаних з лікуванням та 3 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Оскільки вказана шкода була заподіяна неправомірними діями ОСОБА_1, за що він був притягнутий до кримінальної відповідальності, а працівник несе відповідальність за свої дії перед підприємством, право регресної вимоги до останнього виникає з часу виплати підприємством сум третім особам.

Тому просять стягнути з відповідача на користь КП «Черкасиелектротранс» Черкаської міської ради у порядку регресу матеріальну шкоду у розмірі 6 621 грн. 74 коп.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити, оскільки пройшли строки позовної давності, встановлені законом для звернення до суду з таким позовом.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та трудового законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Комунальним підприємством «Черкасиелектротранс» Черкаської міської ради згідно наказу № 192-к від 12 серпня 1996 року та працював водієм тролейбуса (пасажирського).

06 липня 2007 року близько 14.00 год. ОСОБА_1 керуючи тролейбусом № 2004 маршруту № 10 в порушення вимог п. 2.3 «б» ПДР України не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись від вул.. Ільїна в напрямку вул.. Одеської по вул.. Котовського в м. Черкаси, підїжджаючи до перехрестя вул.. Котовського-Ільїна в порушення вимог п. 13.1 ПДР України, не дотримався безпечної дистанції, зіткнувся з автомобілем ВАЗ 21043, д/н Ж9504ЧК під керуванням ОСОБА_2, яка стояла на перехресті на забороненому сигналі світлофора. Внаслідок ДТП ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.

В результаті ДТП відповідно до висновку експертного дослідження спеціаліста № 665-07 від 17 серпня 2007 року автомобілю ОСОБА_2 ВАЗ 21043 завдано матеріальні збитки на суму 2 748 грн. 56 коп. Окрім цього, внаслідок ДТП ОСОБА_2 понесені витрати по оплаті висновку експерта в сумі 280 грн., а також 593 грн. 18 коп. витрат на лікування внаслідок ДТП. Також ОСОБА_2 завдана моральна шкода.

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 лютого 2008 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в сумі 510 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 2009 року було частково задоволено позов ОСОБА_2 до КП «Черкасиелектротранс» Черкаської міської ради на загальну суму 6 621 грн. 74 коп., а саме: 2 748 грн. 56 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 280 грн. в рахунок відшкодування витрат на оплату висновку спеціалісту-автотоварознавця, 593 грн. 18 коп. витрат повязаних з лікуванням та 3 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

18 травня 2009 року Соснівським районним судом м. Черкаси видано виконавчий лист № 2-237 про стягнення з КП «Черкасиелектротранс» Черкаської міської ради на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 6 621 грн. 74 коп.

Наказом КП «Черкасиелектротранс» Черкаської міської ради від 08 вересня 2009 року № 392-к ОСОБА_1 був звільнений з посади водія тролейбусу (пасажирського) 3 класу служби головного диспетчера у звязку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоровя (встановлення ІІ групи інвалідності) за ч. 2 ст. 40 КЗпП України.

Постановою Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 28 березня 2017 року виконавче провадження № 13210063 з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси № 2-237 від 18 травня 2009 року закінчене у звязку з повним фактичним виконанням виконавчого документа щодо стягнення з КП «Черкасиелектротранс» Черкаської міської ради на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 6 621 грн. 74 коп.

Відповідно до наказу № 399-к від 30 жовтня 2017 року ОСОБА_1 повторно прийнятий на роботу в КП «Черкасиелектротранс» Черкаської міської ради.

За змістом ч. 1 ст. 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.

За шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обовязків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває у трудових відносинах.

Пункт 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29 грудня 1992 року № 14 визначає, що судам необхідно перевіряти чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений ст. 233 КЗпП України річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на предявлення регресного позову.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КЗпП України визначено, що для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Отже, у даному випадку, враховуючи обставини справи, застосовується спеціальна позовна давність, строк якої становить один рік.

Днем виявлення заподіяної шкоди працівником є дата вироку суду 21 лютого 2008 року.

Річний строк для звернення до суду з позовом про відшкодування заподіяної шкоди закінчився 21 лютого 2009 року.

З матеріалів справи вбачається, що згідно розпорядження державного виконавця від 09 березня 2017 року № 30204464 грошові кошти в розмірі 6 621 грн. 74 коп. як борг на користь ОСОБА_2, надійшли 16 грудня 2016 року, які їй перераховані на кореспондентський рахунок в ПАТ КБ «ПриватБанк».

Тобто, 16 грудня 2017 року сплинув і річний строк позовної давності щодо права регресної вимоги до працівника. Позов до суду подано 05 лютого 2018 року.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів звертається увага, що встановлені ст. 228 та ст. 233 КЗпП України строки зверненні до суду застосовуються незалежно від заяви сторін.

У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити й обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушені строки.

Відповідно до ст. 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 КЗпП, суд може поновити ці строки.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, суд зобов'язаний застосувати позовну давність лише за заявою сторони у спорі, причому така заява має бути подана до винесення судового рішення. Відповідач заявив про застосування позовної давності до виниклих правовідносин та просив відмовити з цих підстав у позові.

Із нормам ЦК України та КЗпП України, що регулюють позовну давність, можна дійти висновку, що пропущення особою строків позовної давності без поважних причин, за умови встановлення судом порушеного права, про захист якого вона просить, є підставою для відмови в задоволенні позову за спливом позовної давності.

В даному випадку суд вважає, що позивачем пропущено річний строк пред'явлення вимог до відповідача.

Заяв про поновлення такого строку представником позивача в судовому засіданні не заявлялося, у звязку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити

через пропуск позивачем строку позовної давності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позову судові витрати на відповідача не покладаються.

Керуючись ст.ст. 12,13,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 256-258, 267 ЦК України, ст.ст. 3, 233-234 КЗпП України, суд

В И Р І Ш И В:

Комунальному підприємству «Черкасиелектротранс» Черкаської міської ради в задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 24 липня 2018 року.