Справа № 286/1598/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації про стягнення інфляційних втрат за час прострочення зобов"язання, 3% річних від простроченої суми та моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою та просить стягнути з відповідача на її користь за час прострочення з 29.05.2015 по 30.04.2018 включно суми індексу інфляції у розмірі 16014 грн. 52 коп., три поценти річних у розмірі 3871 грн. 49 коп. та моральну шкоду в розмірі 20000 грн. 00 коп., мотивуючи тим, що постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 26.11.2009 у справі №2а-11255/09 її позовні вимоги до управління праці і соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації було в задоволено у повному обсязі, визнано непровомірними дії відповідача та стягнуто з останнього на її користь передбачену ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" доплату до заробітної плати за період з 01.09.1996 по 31.12.2008 в сумі 41929,00 грн.00 коп., а також передбачену ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чонобильської катастрофи" допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства за період з 01.08.2008 по 31.12.2008 в сумі 2175,00 грн.. Вказана постанова набрала законної сили 08.12.2009, а тому вона є обовязковою для виконання. Однак, грошове зобовязання, яке виникло на підставі вказаної постанови суду з 08.12.2009 по теперішній час не виконується, тобто більше 8 років, що є безумовним порушенням її прав, тягне за собою відповідальність, передбачену законодавством та відповідно є правовою підставою для звернення до суду. .

Справа розглядається в порядку спрощеного провадження відповідно до положень ст. 279 ЦПК України.

Дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 26.11.2009 у справі №2а-11255/09 позовні вимоги ОСОБА_1, тобто позивача, до управління праці і соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації було в задоволено та визнано непровомірними дії відповідача по проведенню виплат, що встановлені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", і стягнуто з останнього на її користь передбачену ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" доплату до заробітної плати за період з 01.09.1996 по 31.12.2008 в сумі 41929,00 грн.00 коп., а також передбачену ст. 37 вказаного закону допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства за період з 01.08.2008 по 31.12.2008 в сумі 2175,00 грн.. Вказана постанова набрала законної сили 08.12.2009. Зазначені факти підтверджуються копією вказаної постанови (а.с. 8).

Копія повідомлення управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 22.03.2018 №375 (38139)3.1-25/18/3657 про прийняття до обліку рішення, виконання якого гарантується державою (а.с. 11) свідчить, що подана позивачем постанова Овруцького районного суду Житомирської області від 26.11.2009, відповідно до п.7 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 №440, прийнята для обліку та включена до Першої черги задоволення вимог. Номер в реєстрі рішень: 56044460. Дата внесення: 22.03.2018.

Листом №07-04/2275 від 21.05.2018 управління праці і соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації повідомило позивача про причини невиконання рішення суду, а саме: виплата коштів не здійснювалася, так як Законами України «Про Державний бюджет України» на відповідні роки та кошторисами видатків на 2005-2018 роки кошти на виплату допомог та компенсацій згідно рішень суду для управління не передбачалися. На виконання повідомлення про прийняття до обліку рішення, виконання якого гарантується державою, управлінням було надіслано відповідну довідку. В подільшому дана справа буде передана управлінням ДВС ГТУЮ у Житомирській області для виплати коштів до Державної казначейської служби України.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 №845.

Відповідно до п. 2 даного Порядку безспірне списання - це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Згідно п. 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників-у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

За приписами п. 50 Порядку компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів нараховується: Казначейством, якщо боржником є державний орган; державним виконавцем, якщо боржником є підприємство, установа, організація або юридична особа, зазначені в пункті 48 цього Порядку.

Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів.

В ст. 1 ЦК України законодавець закріпив, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Аналізуючи правову норму, що міститься в ч.2 ст.625 ЦК України, Верховний Суд у справі № 742/1876/15-ц (постанова від 23.05.2018) дійшов висновку, що відповідальність за порушення грошового зобов'язання, встановлена статтею 625 ЦК України, передбачає насамперед наявність договірних правовідносин. Тобто, її положення поширюються на порушення грошового зобов'язання, передбаченого договором.

З огляду на наведене, враховуючи правову природу коштів, які виплачуються на підставі Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чонобильської катастрофи", і які є гарантованою державою виплатою, а не сплатою суми боргу, а також наявність визначеного Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» механізму виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу, який включає зокрема і нарахування компенсації в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, в разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин не може бути застосована ст. 625 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У п. 101 постанови від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави.

У рішенні від 03.10.2001 N 12-рп/2001 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2000 рік" та статті 25 Закону України "Про Державний бюджет України на 2001 рік" (справа про відшкодування шкоди державою), в свою чергу, Конституційний Суд дійшов висновку, що Конституція України гарантує громадянам у таких випадках право на відшкодування шкоди за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів (статті 56, 62).

Оскільки, обставини протиправної бездіяльності відповідача в судовому засіданні не встановлені та з огляду на закріплення законодавцем можливості відшкодування саме за рахунок держави моральної шкоди, яка заподіяна незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача і моральної шкоди.

Таким чином, аналізуючи правовідносини, що склалися, та норми права, що їх регулюють, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268, підпунктом 15.5 пункту 15 ч.1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації про стягнення інфляційних втрат за час прострочення зобов"язання, 3% річних від простроченої суми та моральної шкоди відмовити за безпідставністю.

На рішення суду до апеляційного суду Житомирської області через Овруцький районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: ОСОБА_2 Повне рішення виготовлено 18.07.2018.