Постанова

Іменем України

25 липня 2018 року

м. Київ

справа № 598/1551/13-ц

провадження № 61-18368св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), ХоптиС. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Тернопільської області, у складі колегії суддів: Сташківа Б. І., Кузьми Р. М., Костіва О. З., від 07 грудня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на ? частину будинку, усунення від права на спадкування, визнання права власності на

? частину будинку у порядку спадкування за законом.

Позовна заява мотивована тим, що під час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5, який помер у ІНФОРМАЦІЯ_1 року, вони за спільні кошти придбали житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1, право власності на який зареєстрували за її згодою за ОСОБА_5, а тому згідно зі статтею 74 СК України майно належить їм на праві спільної сумісної власності. Оскільки спадкодавець, який через важку хворобу та каліцтво був у безпорадному стані, заповіту не складав, а його діти:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ухилялися від надання йому допомоги, проте претендують на все спадкове майно як спадкоємці першої черги за законом, вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину як спадкоємець четвертої черги за законом.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_2 просила суд визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку, як за особою, що придбала майно за спільні кошти під час спільного проживання з померлим чоловіком згідно зі статтею 74 СК України, а також визнати за нею право власності на ? частину цього майна у порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, усунувши відповідачів від права на спадкування.

У вересні 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пред'явили зустрічний позов до ОСОБА_2 та просили визнати за ними як спадкоємцями першої черги за законом право власності на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_5, посилаючись на те, що отримали відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із неподанням правовстановлюючих документів на житловий будинок, які їм не надає ОСОБА_2 У подальшому ОСОБА_4 відмовився від спадщини на користь сестри ОСОБА_3

Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області, у складі судді Щербатої Г. Р., від 23 жовтня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, набутий нею за час спільного проживання однією сім'єю з ОСОБА_5, який належить їм на праві спільної сумісної власності. Усунуто ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 У решті позову відмовлено. У зустрічному позові ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області, у складі колегії суддів: Міщія О. Я., Ткача З. Є., Шевчук Г. М., від 03 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про усунення ОСОБА_3 від права на спадкування за законом та визнання права власності на ? частину житлового будинку в порядку спадкування за законом та відмови у задоволенні зустрічного позову скасовано. Ухвалено у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 про усунення ОСОБА_3 від права на спадкування за законом та визнання права власності на ? частину житлового будинку у порядку спадкування відмовлено. Зустрічний позов задоволено частково. Визнано за

ОСОБА_3 право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями у порядку спадкування за законом. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у складі колегії суддів: Луспеника Д. Д., Журавель В. І., Закропивного О. В., Черненко В. А., Штелик С. П., від 17 червня 2015 року рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 03 лютого 2015 року у частині позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на

? частину житлового будинку з надвірними спорудами згідно зі статтею 74 СК України та зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання права власності на будинок - скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду рішенням Апеляційного суду Тернопільської області, у складі колегії суддів: Гурзеля І. В., Фащевської Н. Є.,

Щавурської Н. Б., від 04 вересня 2015 року рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2014 року у частині визнання за ОСОБА_2 права власності на ? частину будинку з надвірними будівлями, що набутий за час спільного проживання однією сім'єю з ОСОБА_5 залишено без змін. Рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення. Визнано за ОСОБА_3 право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що складається з ? частини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у складі колегії суддів: Штелик С. П.,

Закропивного О. В., Черненко В. А., від 31 березня 2016 року рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2014 року у нескасованій під час апеляційного перегляду частині та рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 04 вересня 2015 року залишено без змін.

11 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до апеляційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 04 вересня 2015 року у частині визнання за ОСОБА_3 права на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що складається з

? частини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2015 року, яке набрало законної сили, встановлено факт проживання ОСОБА_2 однією сім'єю з

ОСОБА_5 з 1993 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а також змінено черговість одержання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 та надано ОСОБА_2 право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5

Посилаючись на зазначену обставину як на нововиявлену, ОСОБА_2 просила суд скасувати рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 04 вересня 2015 року у частині визнання за ОСОБА_3 права на спадщину та ухвалити у цій частині нове рішення, яким визнати за

ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 та визнати за ОСОБА_3 право власності на 2/6 частини зазначеного вище житлового будинку.

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 07 грудня 2016 року заяву ОСОБА_2 задоволено, рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2014 року у частині визнання права власності на спадкове майно за ОСОБА_3 та рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 04 вересня 2015 року у цій самій частині скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 2/6 частини житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. В іншій частині рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2014 року та рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 04 вересня

2015 року залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що рішенням суду, яке набрало законної сили та ухвалено після винесення оскарженого рішення апеляційного суду, встановлено факт спільного проживання Плисюк Т. Є. однією сім'єю з ОСОБА_5 та змінено черговість права на спадкування, тому зазначені обставини є нововиявленими у силу пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи).

У касаційній скарзі, яка надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 27 лютого 2017 року,

ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відмовити, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що обставини, на які посилалася заявник у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не є істотними, оскільки не пов'язані з позовними вимогами у справі, яка переглядається, та не могли бути враховані апеляційним судом при ухваленні судового рішення з урахуванням статей 10, 11 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи).

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

02 березня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 серпня 2017 року справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 04 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 А про визнання права власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, придбаного за спільні кошти, усунення від права на спадкування, визнання права власності на ? частини житлового будинку з господарськими будівлями у порядку спадкування за законом; за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

(далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

07 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Під час перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами апеляційний суд встановив, що заочним рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2015 року у справі № 598/1215/15-ц встановлено факт проживання ОСОБА_2 однією сім'єю з ОСОБА_5 з 1993 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Змінено черговість одержання права на спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 Надано ОСОБА_2 право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до статті 361 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи) рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 361 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи) підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених у

пункті 1 частини другої статті 361 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи), є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

До нововиявлених обставин належать матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність трьох таких умов: їх існування на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; істотність даних обставин на час розгляду справи, тобто коли врахування їх судом мало б наслідком ухвалення іншого рішення.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Для перегляду судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами суд повинен враховувати не тільки ту обставину, що заявнику не було відомо про них на час розгляду справи, а і те, що такі обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи і ці обставини повинні мати істотне значення, що впливають на правильне вирішення спору.

Встановивши, що рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2015 року у справі № 598/1215/15-ц, яке набрало законної сили та не оскаржувалося відповідачем у передбаченому ЦПК України порядку, встановлено факт проживання Плисюк Т. Є. однією сім'єю з ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та змінено черговість одержання права на спадкування за законом після смерті спадкодавця із наданням ОСОБА_2 права на спадкування із спадкоємцями першої черги, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначені заявником обставини для перегляду рішення апеляційного суду є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи), оскільки судове рішення, яким змінено черговість одержання права на спадкування за законом після смерті спадкодавця прийнято після ухвалення рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 04 вересня 2015 року, а врахування черговості спадкування апеляційним судом мало б наслідком ухвалення іншого рішення, тому що це вплинуло б на визначення часток спадкоємців та визнання за ними права власності на частки у спадковому майні.

Доводи касаційної скарги вказаних висновків не спростовують.

Правом на оскарження рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 20 жовтня 2015 року у справі № 598/1215/15-ц ОСОБА_4 (який відмовився від спадщини)і ОСОБА_3 не скористались.

Відповідно до частини третьої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 07 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта