Справа № 199/4524/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді: Якименко Л.Г.,

за участю секретаря : Борулько М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Дніпрі заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про розяснення рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.1998 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину домоволодіння, виділ в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.1998 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину домоволодіння, виділ в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою був задоволений.

Представник позивачки звернувся до суду із заявою про розяснення зазначеного рішення суду, посилаючись на те, що під час здійснення реєстрації прав на вказане домоволодіння виникло питання стосовно того, що у резолютивній частині рішення визначено розмір часток, без зазначення того, що ці частки виділені в натурі, у звязку з чим, представник позивача просив розяснити чи підлягає припиненню права спільної часткової власності у разі виділу часток у натурі. В цій частині рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.1998 року є незрозумілим і це впливає на його виконання.

Сторони у судове засідання не зявилися. Неявка сторін не перешкоджає розгляду питання про розяснення рішення.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд розяснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про розяснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання.

Як вбачається з рішення суду від 21.04.1998 року, відображені у ньому обставини повністю відповідають заявленим позовним вимогам, які викладені в позовній заяві від 31.03.1998 року, поданій ОСОБА_3. Г.В.

Прохальна частина позову містить вимоги: визнати за позивачкою 2/3 частини домоволодіння по вул. Моховій, 222 у м.Дніпропетровську, провести розподіл домоволодіння згідно ідеальних часток та визначити порядок користування земельною ділянкою.

Резолютивна частина рішення постановлена відповідно до прохальної частини позову: визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини домоволодіння по вул. Моховій, 222 у м.Дніпропетровську; провести розподіл вказаного домоволодіння відповідно до другого варіанту висновку судово-технічної експертизи промислового кооперативу «Спектр» м.Дніпропетровська від 13.02.1998 року; виділити ОСОБА_1 2/3 частини у вказаному домоволодінні: житловий будинок А-1, що складається з приміщень, частину приміщення 1-1 без урахування сходової клітки розмыром 1,7х1,5=2,6 кв.м., площею 14,5-2,6=11,9 кв.м., примыщення 1-2 (25,0 кв.м.), 1-3 (26,7 кв.м.), 1-4 (11,2 кв.м.),1-5 (10,8 кв.м.), 1-6 (3,6 кв.м.),1-7 (1,5 кв.м.), 1-8 (7,2 кв.м.), 1-9 (20,0 кв.м.) загальною площею 118,1 кв.м., вартыстю 16842 гривны, ганок а1 вартыстю 148 гривень, всього на суму 16990 гривень, що скаладає 63/100 частини від усього домоволодіння. Виділити у користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 577 кв.м. по нормі та частину земельної ділянки площею 56 кв.м.

Таким чином, посилання представника позивачки у заяві про розяснення рішення суду на те, що в резолютивній частині рішення є розбіжності, а саме: фактично визначено розмір часток власників, а позивачка просила виділити належні частки в натурі, - не відповідають обставинам справи та суперечать змісту заявлених позовних вимог, що викладені у позові.

Стосовно посилання представника позивачки на ст.117 ЦК України (в редакції 1963 року) із зазначенням на припинення права спільної часткової власності, внаслідок чого, як вказує позивачка в даній заяві, резолютивна частина припускає декілька варіантів тлумачення, то в цій частині суд вважає також зазначити, що резолютивна частина рішення повністю відповідає прохальній частині позову, тому неоднозначність тлумачення вказаного рішення нічим законодавчо не обгрунтоване та є домислами самої позивачки, які базуються виключно на її припущеннях та які протягом 20 років не були встановлені ані самою позивачкою, ані будь-яким органом державної реєстрації.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про розяснення судового рішення, поданою фізичною особою справляється судовий збір у 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що представником позивачки при поданні заяви про розяснення рішення суду не було сплачено судовий збір, суд вважає за необхідне стягнути з позивачки по справі судовий збір за подання заяви про розяснення рішення суду у розмірі 352,40 гривень на користь держави.

Керуючись ст. 271 ЦПК України, ст .4 Закону України «Про судовий збір», -

У Х В А Л И В:

Представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у задоволенні заяви про розяснення рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська суду від 21.04.1998 року по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину домоволодіння, виділ в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою, - відмовити.

Стягнути з позивачки по справі, ОСОБА_1, судовий збір за подання заяви про розяснення рішення суду у розмірі 352,40 гривень на користь держави.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії ухвали.

Суддя: