Ухвала

18 липня 2018 року

м. Київ

справа № 644/7422/16-ц

провадження № 61-14814св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

треті особи: Харківська міська рада, комунальне підприємство «Жилкомсервіс», Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2017 року у складі судді Шевченка С. В. та постанову Апеляційного суду Харківської області від 13 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Бурлаки І.В., Бровченка І. О., Хорошевського О. М., касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Харківської області від 21 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Котелевець А. В., Піддубного Р. М., Швецової Л. А.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Харківська міська рада, комунальне підприємство «Жилкомсервіс», Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, про визнання недійсною приватизації, визнання недійсним розпорядження про передачу у власність нерухомого майна, визнання недійсним свідоцтва про право власності, виключення інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу, зняття з реєстрації і виселення.

Позов мотивовано тим, що 01 липня 1999 року між відкритим акціонерним товариством «Харківський тракторний завод» і ОСОБА_5, з яким ОСОБА_1 перебувала у шлюбі, укладено договір найму житлового приміщення, а саме двокімнатної квартири загальною площею 53,4 кв. м, житловою площею 28,4 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. З 13 лютого 2001 року вони з сином - ОСОБА_6 були зареєстровані у вказаній квартирі.

Зазначали, що після розірвання шлюбу з 2004 року ОСОБА_3 чинив їм перешкоди у користуванні квартирою, у зв'язку з чим вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів з відповідними заявами.

Вказували, що заочним рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 їх визнано такими, що втратили право користування спірною квартирою. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2017 року заочне рішення суду скасовано та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до них. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2017 року рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

09 червня 2016 року Відділом реєстрації місця проживання в Індустріальному районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради прийнято рішення про зняття їх з реєстрації місця проживання, про що в паспорті поставлена відповідна відмітка.

Вважали, що зняття їх з реєстрації на підставі рішення суду, яке не вступило у законну силу та не було чинним станом на 09 червня 2016 року, є грубим порушенням чинного законодавства.

Посилалися, що ОСОБА_3 незаконно приватизував спірну квартиру.

19 листопада 2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у період розгляду даної справи укладено договір купівлі-продажу спірної квартири.

Зазначали, що ОСОБА_3 надав неправдиві відомості нотаріусу та покупцю, оскільки, укладаючи з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу спірної квартири, надав гарантії відповідно до пункту 4 вказаного договору, що будь-яких судових спорів щодо квартири немає.

Ураховуючи наведене, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд: визнати недійсною приватизацію ОСОБА_5 двокімнатної квартири загальною площею 53,4 кв. м, житловою площею 28,4 кв. м, розташованою за адресою: АДРЕСА_1; визнати недійсним розпорядження відділу приватизації житлового фонду від 08 серпня 2016 року № 875-Ц2 про передачу двокімнатної квартири загальною площею 53,4 кв. м, житловою площею 28,4 кв. м, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради 08 серпня 2016 року реєстраційний № 7-16-320125-Ц2, видане на ім'я ОСОБА_3; виключити з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно інформацію за номером 16773178 від 04 жовтня 2016 року реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, зареєстрований в реєстрі за номером 2296 укладений 19 листопада 2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Скоробагач Я. С.; зняти з реєстрації та виселити з двокімнатної квартири загальною площею 53,4 кв. м, житловою площею 28,4 кв. м, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, у якій, посилаючись на те, що є ризик відчуження спірної квартири ОСОБА_4, просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав щодо вказаної квартири.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 травня 2017 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4, та заборонено державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав щодо даної квартири.

Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 відчужив спірну квартиру у період розгляду справи у суді, тому заява підлягає задоволенню, для недопущення подальшого перепродажу квартири до вирішення справи по суті.

Суд також вказав, що арешт спірного нерухомого майна буде співмірним та адекватним способом забезпечення позову.

Не погоджуючись із вказаним позовом, у липні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Скорбач Я. С., про захист права власності та визнання добросовісним набувачем.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що відповідно до умов спірного договору, квартира належала продавцю ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Відділом приватизації житлового фонду майна Виконавчого комітету Харківської міської ради 08 серпня 2016 року, на підставі розпорядження відділу приватизації житлового фонду від 08 серпня 2016 року, тому вона на законних підставах набула право власності на спірну квартиру.

Зазначала, що до укладення договору купівлі-продажу спірної квартири ОСОБА_3 запевнив її у тому, що права третіх осіб щодо нерухомого майна відсутні і вона не матиме жодних проблем та перешкод у володінні квартирою.

Вважала, що спірна квартира у ОСОБА_1 не вибувала із власності, оскільки вона ніколи не володіла нею.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 просила суд визнати її добросовісним набувачем квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 53,4 кв. м, житловою площею 28,4 кв. м, придбаної на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19 листопада 2016 року, укладеного між нею та ОСОБА_5, зареєстрованого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Скорбач Я. С. 19 листопада 2016 року за № 2296.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 липня 2017 року, яку було постановлено без виходу до нарадчої кімнати та занесено до журналу судового засідання, зустрічний позов ОСОБА_4 був прийнятий до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано приватизацію квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3 недійсною.

Скасовано свідоцтво про право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 19 листопада 2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Знято ОСОБА_4 з реєстрації та виселено з квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні решти вимог позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що приватизація спірної квартири проводилася без необхідної згоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які, з урахуванням рішення Апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2017 року, яким у позові ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування спірною квартирою, було відмовлено, мали право користування квартирою, тому наявне порушення їх прав на приватизацію житлового приміщення відповідно до частини п'ятої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Суд вказав, що відчуження ОСОБА_5 спірної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 19 листопада 2016 року без участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які мали право користування спірним житловим приміщенням і доказів того, що останні позбавлені права приватизації вказаного житлового приміщення матеріали справи не містять, тому такий правочин є недійсним у силу положень частини першої статті 203 та частин першої і третьої статті 215 ЦК України, що, у свою чергу, у контексті частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є підставою для скасування державної реєстрації прав на квартиру за ОСОБА_4

Також, у зв'язку з визнанням правочину недійсним, на підставі якого ОСОБА_4 набула право володіння і користування квартирою АДРЕСА_1, остання підлягає виселенню з спірного житла і зняттю з реєстрації.

З підстав викладених вище, суд також дійшов висновку, що зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 21 грудня 2017 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 травня 2017 року скасовано та відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ОСОБА_4, яка є власником квартири, на час розгляду заяви про забезпечення позову не була залучена судом до участі у справі, а суд вирішив питання про її права та обов'язки.

Крім того, апеляційний суд вказав, що забезпечення позову шляхом накладення арешту є неспівмірним із заявленими позовними вимогами.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 13 лютого 2018 рокуапеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 залишено без задоволення. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційні скарги слід залишити без задоволення. Апеляційний суд вказав, що доводи апеляційних скарг зведені до посилань на ті обставини, які були предметом розгляду в суді першої інстанції і яким суд надав відповідну правову оцінку.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій по суті спору та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій по суті спору та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а її зустрічний позов задовольнити.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Апеляційного суду Харківської області від 21 грудня 2017 року та залишити у силі ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 травня 2017 року.

Касаційна скарга ОСОБА_3мотивована, у тому числі тим, що цей спір підлягає розгляду в адміністративному суді за місцезнаходженням відповідача (стаття 19 КАС України), оскільки оскаржуване свідоцтво про право власності на житло було видане на підставі розпорядження Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради від 02 лютого 2009 року, тобто органу владних повноважень.

У червні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому заперечували проти касаційної скарги ОСОБА_4, вважали її безпідставною, а оскаржувані судові рішення законними та обґрунтованими.

Справу необхідно передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або ВеликоїПалати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостій статті 403 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки касаційна скарга ОСОБА_3 містить доводи щодо порушення судами першої та апеляційної інстанцій правил предметної та суб'єктної юрисдикції.

Керуючись частиною шостою статті 403, частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу № 644/7422/16-ц за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Харківська міська рада, комунальне підприємство «Жилкомсервіс», Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, про визнання недійсною приватизації, визнання недійсним розпорядження про передачу у власність нерухомого майна, визнання недійсним свідоцтва про право власності, виключення інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу, зняття з реєстрації і виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Скорбач Яна Сергіївна, про захист права власності та визнання добросовісним набувачем передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник О. В. Білоконь Б. І. Гулько Є. В. Синельников Ю. В. Черняк