Справа № 459/1871/17 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/783/352/18 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.

за участі секретаря: Куцик І.Б.

з участю: ОСОБА_2, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 12 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, з участю третьої особи: Органу опіки та піклування Червоноградської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Червоноградського міського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав.

Позовну вимогу мотивувала тим, що 23 листопада 2006 року було зареєстровано шлюб між нею та ОСОБА_4, під час якого ІНФОРМАЦІЯ_1 року в них народилася донька - ОСОБА_5.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 30 червня 2011 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано. Позивач вказує, що весь час після розірвання щлюбу донька проживає з нею і перебуває на її утриманні, оскільки відповідач коштів на утримання доньки в добровільному порядку не надавав.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно на утримання неповнолітньої ОСОБА_5. Однак відповідач аліментів не сплачує, у зв'язку з чим утворилася заборгованість по сплаті аліментів, внаслідок чого ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України вироком Червоноградського міського суду від 09 грудня 2018 року.

Зазначає, що через надмірне споживання відповідачем алкогольних напоїв у них часто виникали суперечки, під час яких відповідач наносив їй побої, за що неодноразово притягався до адміністративної відповідальності. Сварки негативно відображалися на здоров'ї дитини. Стверджує, що ОСОБА_4 не виконує своїх батьківських обов'язків, зокрема обов'язку щодо виховання та утримання дитини до досягнення нею повноліття, не надає дитині доступу до культурних та духовних цінностей, не спілкується з дочкою, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не цікавиться розвитком, станом здоров'я дитини, не дбає про її інтереси.

Оскаржуваним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 12 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду викладені в його рішенні не відповідають обставинам справи, внаслідок чого вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що суд мотивував відмову у задоволенні позову активною позицією відповідача, а саме - запереченням щодо позбавлення його батьківських прав, хоча відповідачем в судовому засіданні не надано жодних доказів про його намагання брати участь у вихованні дитини, крім того відповідач не бере жодної участі у матеріальному забезпеченні доньки.

Стверджує, що суд першої інстанції посилався в своєму рішенні на рішення Європейського суду з прав людини, які не мають жодного відношення до справи, оскільки предметом їхнього розгляду є зовсім інші правовідносини, а саме відносини пов'язані з опікою держави над дитиною позбавлено батьківського піклування. На її думку на дану практику Європейського суду з прав людини навіть по аналогії не можна посилатися як на джерело права при розгляді такої категорії справ як позбавлення одним з батьків батьківських прав іншого, тому що дитина не позбавлена материнської турботи та уваги, забезпечена матеріально і повністю перебуває на утриманні матері, з якою проживає і яка займається її вихованням.

Вказує на те, що суд не взяв до уваги характеристику з шкільного закладу, де навчається дитина, якій зазначено про те, що батько жодним чином не цікавиться життям дитини та дитина боїться свого батька. Також суд не проаналізував як доказ висновок комісії з питань захисту дитини, в якому сказано про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав.

Просить рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 12 грудня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги до ОСОБА_4 про позбавлення його батьківських прав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 12 грудня 2017 року скасуванню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не доведено наявність підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки такий заперечив проти позову.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з абз. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом та матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2006 року по 30 червня 2011 року.

Від подружнього життя в останніх є дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 від 27 січня 2010 року (а.с. 4).

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 10.08.2012 року ОСОБА_4 зобов'язано до сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, але мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 10 травня 2012 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10).

Зазначене рішення суду відповідач не виконує, має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 33 159,83 грн., тому вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 09 грудня 2015 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.164 КК України до покарання у вигляді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт (а.с. 6).

ОСОБА_4 не бере жодної участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, що підтверджується матеріалами справи. Зокрема, заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_4 на Користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, становить 39 248, 47 грн. станом на 31 грудня 2017 року, що підтверджується Розрахунком заборгованості по аліментах від 03 липня 2018 року, проведеним державним виконавцем Червоноградського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області Гас Р.В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 1327/2389/2012, виданому 14 вересня 2012 року Червоноградським міським судом Львівської Відповідно до зазначеного розрахунку ОСОБА_4 сплачено 00,00 грн. аліментів, що свідчить про ухилення його від матеріального забезпечення дитини. (а.с. 102-103)

В судовому засіданні Червоноградського міського суду Львівської області від 24 жовтня 2017 року ОСОБА_4 зазначив, що останній раз був з дитиною лютому 2013 року, що підтверджується журналом судового засідання (а.с. 36-37)

Відповідно до характеристики учениці 2-Б класу Червоноградської загальноосвітньої шкоди I-III ступенів № 2 ОСОБА_5, виданої 04.09.2017 року для подання в опікунську раду, ОСОБА_4 двічі приходив до шкоди. (а.с. 28)

Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради № 192 від 26 жовтня 2017 року «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини» виконавчий комітет Червоноградської міської ради вирішив, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітньої дочки ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 є доцільним. (а.с. 44)

Зазначені докази свідчать про те, що ОСОБА_4 не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти.

Таким чином, судом першої інстанції неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, не досліджено характеристику ОСОБА_5, видану Червоноградською загальноосвітньою школою I-III ступенів № 2, не надано належну оцінку висновку комісії з питань захисту прав дитини, затвердженого рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради № 192 від 26 жовтня 2017 року.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, про необхідність скасування рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 12 грудня 2017 року та ухвалення нового рішення по суті позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1. 374 , 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 12 грудня 2017 року - скасувати.

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно дочки - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1600 грн. судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 27 липня 2018 року.

Головуючий: Савуляк Р. В.

Судді: Крайник Н. П.

Мельничук О.Я.