Справа № 487/1946/18
Провадження № 2/487/1486/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

31.07.2018 року м. Миколаїв Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Бобрової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу 487/1946/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

12.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком №18, що знаходиться на вулиці Бузькій, ОСОБА_4, у місті Миколаєві. Свої вимоги мотивував тим, що згідно договору дарування від 03.10.2017 року він є власником зазначеного будинку та зареєстрований у ньому. Крім того у будинку зареєстрований ще і ОСОБА_2, який за місцем прописки з 2008 року не проживає, комунальні платежі не сплачує, будь-які його речі у квартирі відсутні. За вказаних обставин він позбавлений свого права, як власник, на вільне розпорядження та користування будинком, а тому змушений звернутися до суду.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.04.2018 року даний позов було прийнято до розгляду, відкрите провадження та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 15.05.2018 року підготовче судове засідання судом було закрито, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, відзиву не надав, повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи у порядок передбачений ч.ч.11.12 ст.128 ЦПК України.

Суд з урахуванням вимог ст.280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи.

Суд безпосередньо дослідивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку №18 по вулиці Бузькій в ОСОБА_4 місто Миколаїв Миколаївської області, що підтверджується договором дарування житлового будинку від 03.10.2017 року, посвідченим державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області ОСОБА_5 та зареєстрованим в реєстрі за №2-986, а також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (довідка №132748308).

З довідки №105 від 04.04.2018 року, виданої відділом соціально-економічного розвитку мкр. «Велика Корениха» та «Мала Корениха» в будинку №18 по вулиці Бузькій в мікрорайоні ОСОБА_4 м. Миколаєва зареєстровані дві особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Останній був прописаний в спірному будинку з 09.12.1988 року як член сімї колишнього власника.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути припинення дії, яка порушує право, примусове виконання обов'язку, або іншим способом.

Стаття 41 Конституції України гарантує право володіння та користування своєю власністю, а також вказує що право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно до п.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Так, відповідно до висновків, що містяться в ухвалах Верховного Суду України у справах: № 6-10723св08, № 6-2778св08, № 6-55662св10, право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення права членів сімї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а, отже, припинення права власності на будинок припиняє право членів його сім'ї на користування цим будинком.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повно і всебічно з'ясував обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, що були досліджені в судовому засіданні, вирішив справу згідно із законом.

Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підтверджуються фактичними обставинами справи та зібраними доказами, тому вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Визнати відповідача таким що втратив право на користування житловим приміщенням будинком №18 по вулиці Бузькій в ОСОБА_4 місто Миколаїв Миколаївської області.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265,280-282,354,п.п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком №18 по вулиці Бузькій в ОСОБА_4 місто Миколаїв Миколаївської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704,80 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили якщо протягом строків встановлених цим кодексом не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: 57157, м. Миколаїв, ОСОБА_4, вул. Бузька, 18.

Відповідач: ОСОБА_2, 03.06.1968 р.н, зареєстрований за адресою: 57157, м. Миколаїв, ОСОБА_4, вул. Бузька, 18.

Судове рішення складено 31.07.2018 року.

Головуючий суддя І.В.Боброва