Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2361/18
Провадження №: 2/332/1204/18
У Х В А Л А

іменем України

31 липня 2018 р. 31 липня 2018 року суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Андрюшина Л.А., розглянувши матеріали цивільної справи №332/2361/18(провадження № 2/332/1204/18) за позовом ОСОБА_1 до Заводського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про відновлення становища, яке існувало до порушення, та зобов?язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1, підписана від його імені представником за довіреністю ОСОБА_2, до Заводського районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про відновлення становища, яке існувало до порушення, а саме відновити належність позивача до національності «німець» (належність до німецької національності), та зобов?язання відповідача внести зміни до актового запису про народження сина позивача ОСОБА_3 cерії 1-ЖС № 090170 від 26 червня 2008 року, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, вказавши національність батька «німець».

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі, вважаю, що у відкритті провадження слід відмовити з наступних підстав.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначений цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства(стаття 1 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором(ч.1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Положеннями ч.1 ст. 20 ЦПК України визначено, що не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що фактично позивачем ставиться питання щодо встановлення факту його належності до німецької національності, а також зобов?язання вчинити певні дії суб?єкта владних повноважень, яким є Заводський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, а саме, внести зміни до актового запису про народження сина позивача ОСОБА_3.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік категорій справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядаються судом. Вказана норма не передбачає можливості розгляду справ щодо встановлення факту належності фізичної особи до певної національності. Хоча зазначений у частині першій ст. 315 ЦПК України перелік справ, не є вичерпним, оскільки положеннями ч.2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення, проте, як обрання національності, так і її відновлення (належність до певної національності)(стаття 11 Закону України «Про національні меншини в Україні) не відноситься до фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз?яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов?язується з наступним вирішенням спору про право.

На підставі Указу Президента України № 70/99 від 27 січня 1999 року втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991року "Про порядок зміни громадянами України національності" і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи, а також, законодавство України не містить вимог про внесення в паспорт громадянина України, у свідоцтво про народження, у свідоцтво про шлюб чи в інші документи відомостей про національність.

Проте, відповідно до статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі статтею 300 Цивільного кодексу України особа має право на індивідуальність, до якої відноситься і право визначати свою національність. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Таким чином, вимога позивача щодо відновлення становища, яке існувало, на думку позивача, до порушення його права на приналежність до національності «німець» (належності до німецької національності) не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Згідно із пунктом 1.15 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Виходячи зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, вбачається, що між позивачем і відповідачем фактично виник спір з приводу відмови відповідача внести зміни до актового запису про народження сина позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, №399 від 26.06.2008 року в частині внесення доповнень до актового запису про національність його батька «німець», який, виходячи з правового статусу відповідача (суб?єкт владних повноважень, що виконує свої функції на основі законодавства) та приписів статей 2, 19 КАС України, належить до юрисдикції окружного адміністративного суду та підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, що також кореспондується із положеннями п. 2.13.2 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, відповідно до яких підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду. Отже, згідно системного аналізу вищенаведених правових норм, чинним законодавством визначено порядок внесення змін до актових записів цивільного стану, які проводяться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану, а також встановлено порядок оскарження відмови у внесенні таких змін у порядку адміністративного судочинства.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб?єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень(нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів, законом встановлено інший порядок судового провадження( п.1 ч.1 ст. 19 КАС України).

Відповідно п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Разом з цим, позивач не позбавлений можливості захистити своє право в порядку, визначеному вищенаведеними положеннями Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, звернувшись для вирішення питання про відновлення становища, яке існувало до порушення, - належність його до німецької національності до органів державної реєстрації актів цивільного стану як суб'єкта владних повноважень, з метою внесення змін до актового запису щодо національності, а у разі відмови такого суб'єкта оскаржити її в порядку адміністративного судочинства до Запорізького окружного адміністративного суду. Що стосується отриманої позивачем відмови Заводського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 11.04.2018 року щодо внесення зміни до актового запису про народження його сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, №399 від 26.06.2008 року в частині внесення доповнень до актового запису про національність його батька «німець», позивач має право звернутися до Запорізького окружного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства шляхом подання позовної заяви, яка має відповідати вимогам ст.160 КАС України.

З огляду на вищевикладене та, враховуючи, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, яка не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, наявні підстави для відмови у відкритті провадження.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10, п.1 ч.1 ст. 186,ст.ст. 258-261, 352-354 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Заводського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про відновлення становища, яке існувало до порушення, та зобов?язання вчинити певні дії.

Розяснити позивачу ОСОБА_1 його право на звернення із позовом в порядку адміністративного судочинства до Запорізького окружного адміністративного суду.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області або через Заводський р айонний суд м. Запоріжжя протягом 15-ти днів з дня постановлення ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала постановлена та підписана суддею 31 липня 2018 року.

Суддя Андрюшина Л.А.