Ухвала

02 липня 2018 року

м. Київ

справа № 215/3403/17

провадження № 61-37073ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 01 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я в наслідок виконання трудових обов'язків,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат») на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 01 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необгрунтованою.

З матеріалів касаційного провадження убачається, що у серпні 2017 року

ОСОБА_4 звернувся з позовом до ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я в наслідок виконання трудових обов'язків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що під час виконання службових обов'язків 29 листопада 2013 року із ним та іншими працівниками стався груповий нещасний випадок, в результаті якого позивач отримав: закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забійну рану голови, забій грудної клітини. Висновком МСЕК від 26 березня 2014 року йому первинно встановлено 65 % втрати професійної працездатності та другу групу інвалідності. Внаслідок отриманої травми 29 травня 2014 року позивач був звільнений з роботи за станом здоров'я.

Посилаючись на те, зазначені події завдали йому моральних страждань та переживань просив суд стягнути з відповідача на його користь на відшкодування моральної шкоди 921 600 грн 00 коп.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 01 грудня

2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року, позов ОСОБА_4 до ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я в наслідок виконання трудових обов'язків задоволено частково.

Стягнуто ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_4

40 000 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди. Заподіяної внаслідок втрати професійної працездатності, без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб, інших зборів та платежів.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі заявник посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанції не звернули увагу на доводи заявника про те, що груповий нещасний випадок стався з вини самих постраждалих. Крім того, суди не встановили факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_4 та не надали належної оцінки зазначеним доводам відповідача.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до вимог пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 суди попередніх інстанцій виходили з доведеності факту завдання моральної шкоди заявнику, яку повинен відшкодувати відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що призвело до ушкодження здоров'я заявника на виробництві і як наслідок моральних страждань.

Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня

1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Встановивши, що нещасний випадок на виробництві, що призвів до ушкодження здоров'я заявника, завдав йому душевного болю та моральних страждань, з вини відповідача у зв'язку із незабезпеченням безпечних умов праці, суди попередніх інстанцій правильно застосували до спірних правовідносин положення

статті 237-1 КЗпП України та дійшли обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди.

Касаційна скарга не містить посилань на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, а зводиться лише до переоцінки доказів, що згідно статі 400 ЦПК України не входить до повноважень касаційного суду.

З матеріалів касаційного провадження убачається, що рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 01 грудня 2017 року та постанова Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті

394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 01 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я в наслідок виконання трудових обов'язків, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:Г. І. Усик В. О. Кузнєцов А. С. Олійник