Справа № 462/2137/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

при секретарі: Каралюс Т.Р.,

за участю учасників справи

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

відповідача: ОСОБА_3,

представника відповідача: ОСОБА_4,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах опікуна ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про виселення, суд

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1, як опікун ОСОБА_5, звернулася в його інтересах до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3, в якому просить виселити ОСОБА_3 з приміщення квартири АДРЕСА_1, як особу, яка проживає в даній квартирі без законних підстав. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що шлюб між її братом ОСОБА_5, опікуном якого є вона, та відповідачем ОСОБА_3 розірвано у 2004 році. Вказала, що спірна квартира приведена відповідачем до такого стану, що у ній неможливо проживати, чим остання порушила вимоги ст.116 ЖК Української РСР. Крім цього, відповідач разом із сином ОСОБА_5 та ОСОБА_3 - ОСОБА_6 протягом кількох років не проживають у квартирі. Відтак, просить позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності від 15.02.2018р. /а.с.14/ позовні вимоги підтримали повністю, дали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Відповідач та її представник ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності від 20.04.2016р. /а.с.24/ проти позовних вимог заперечили, з підстав викладених у долученому до матеріалів справи відгуку. Додатково вказали, що відповідач разом із сином ОСОБА_6 постійно проживає у спірній квартирі, несе витрати по її утриманні та ремонті, а ОСОБА_5 з 2012 року забрав свої речі із вказаної квартири та з цього часу не проживає у ній. Просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача та їх представників, з'ясувавши дійсні обставини справи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до вимог ст.76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Частиною першою ст.109 ЖК України визначено, що виселення із займаного приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 21.12.2011 р. ОСОБА_1 призначено опікуном недієздатного ОСОБА_5./а.с.4/.

Згідно матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 перебуває у комунальній власності, в квартирі зареєстровано 3 осіб - ОСОБА_5./ основний квартиронаймач/, ОСОБА_6 - син та ОСОБА_3/а.с.9/.

Відповідно до ст.58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Як вбачається із матеріалів справи, чинною підставою для вселення в квартиру АДРЕСА_1 є ордер №707, виданий ДК «ЛОРТА» 14.05.2002 р. ОСОБА_5 та членам сім'ї - ОСОБА_3 та ОСОБА_6

Згідно рішення Франківського районного суду м. Львова від 13.08.2004 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розірвано /а.с.8/.

Відповідно до змісту ч.3, 4 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо вказані особи перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Як вбачається із змісту акта ЛКП «Сигнівка» про обстеження матеріально-побутових умов від 24.05.2018 р., складеного на заяву замовника - ОСОБА_3, квартира АДРЕСА_1, що перебуває в комунальній власності, - знаходиться в задовільному стані, в кухні змінено вікно на металопластикове, засклено балкон.

Відтак, покликання відповідача на те, що вона постійно проживає у спірній квартирі, здійснює ремонт та утримання квартири підтверджено матеріалами справи, що, разом з тим, спростовує доводи позивача про доведення відповідачем квартири до непридатного для проживання стану.

Крім цього, наведене спростовує і покликання позивача, як на підставу позову, на те, що відповідач проживає у спірній квартирі без законних підстав.

Відтак, враховуючи вказане, а також те, що позивачем не надано достатніх доказів в обґрунтування своїх вимог, зокрема доказів проживання відповідача у спірній квартирі без законних підстав, систематичного руйнування квартири, доведення такої до непридатного для проживання стану, суд приходить до переконання, що позов не підлягає задоволенню.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Беручи до уваги, що відповідач не подала доказів та не зробила відповідну заяву про розмір витрат у зв'язку з розглядом справи до закінчення судових дебатів у справі, а тому суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись ст.5, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.9, 58, 64, 109 ЖК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1, яка діє в інтересах опікуна ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про виселення - відмовити за безпідставністю вимог.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 23 липня 2018року.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський