АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 року

м. Харків

справа № 639/5331/13-ц

провадження № 22-ц/790/3166/18

Апеляційний суд Харківської області в складі:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І., Пилипчук Н.П.

секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи:

Позивач, відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1

Відповідач та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2

Відповідачі та треті особи за зустрічним позовом - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Третя особа - Харківська міська рада, яка не заявляє самостійних вимог

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ майна в натурі, визначення порядку користування земельною ділянкою, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Харківська міська рада, яка не заявляє самостійних вимог про припинення і визнання права власності, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 5 лютого 2018 року (ухваленого під головуванням судді Іванової І.В.)

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про виділ належної йому ідеальної частки в натурі.

В уточненій позовній заяві ОСОБА_1 просив суд провести виділ його ідеальної частки в домоволодінні АДРЕСА_1 відповідно до другого варіанту висновку судово-технічної експертизи ТОВ «Міський центр експертиз».

А саме, виділити в його власність в житловому будинку літер «А-1», який розташований за адресою АДРЕСА_1, приміщення: ІІ,ІІІ,1-3,1-4,4-3 з прибудовами, загальною площею 40,5 кв. м., в тому числі житловою -21,0 кв. м., з обслуговуючими їх надвірними будівлями і спорудами - сараєм літер «Ж», 2/3 частиною сараю літер «И», льохом літ. «С», загальною вартістю 27 018 грн., що складає 17/100 частини домоволодіння.

Перерозподілити ідеальні частки та визнати за ним право власності на 17/100 частин домоволодіння, замість 68/300 частини домоволодіння АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на його користь компенсацію у розмірі 4516 грн.

Припинити право спільної часткової власності співвласників, а саме його та ОСОБА_2 на домоволодіння АДРЕСА_1.

В домоволодінні по АДРЕСА_1 встановити два сервітути: земельну ділянку №У, площею 4 кв. м. - паралельно стіни житлового будинку літер «А-1» (приміщення 4-3), передати у користування співвласнику ОСОБА_2, при цьому, він як співвласник має право при необхідності використовувати цю земельну ділянку для обслуговування і поточного ремонту житлового будинку літер «А-1» та відмостки. Земельну ділянку №УІ, площею 3 кв. м..- паралельно стіни прибудови літер «а;» (приміщення 4-5) , передати у його користування, при цьому співвласник ОСОБА_2, має право при необхідності використовувати цю земельну ділянку для обслуговування і поточного ремонту прибудови літер «а4». Сервітут № УІ буде діяти до того часу поки співвласник ОСОБА_1 чи його послідовники не почнуть будуватися. Залишити спільне подвір'я №ІІ, площею 2 кв. - для обслуговування стіни сараю літер «И». Йому як співвласнику виділити у користування земельну ділянку №ІУ, з боку АДРЕСА_1, з окремим виїздом на АДРЕСА_1, площею 164 кв. м. Усього в його користування виділити з урахуванням спільного подвір'я земельну ділянку площею 165 кв. м., що відповідає його ідеальній частці.

Відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Харківська міська рада, яка не заявляє самостійних вимог і просила про припинення права спільної часткової власності ОСОБА_1 і визнання за нею права власності на його частку.

Зустрічний позов мотивований тим, що житловий будинок з надвірними будівлями , який розташований по АДРЕСА_1 належіть на праві власності сторонам та третім особам у справі. Відповідно до технічного паспорту від 11.11.2014 року , домоволодіння АДРЕСА_1 складається з двох житлових будинків: літер «А-1» та літер «Б-1». 08.02.1962 за договором дарування ОСОБА_8 , правонаступником якого є сторони, отримав від своєї бабусі ОСОБА_9 частину зазначеного домоволодіння. З цього часу в домоволодінні склався фактичний порядок користування, згідно з якому ділянка поділена на дві рівні частини відповідно до кількості житлових будинків. Фактично її частка та частка ОСОБА_1 в праві власності на домоволодіння знаходиться в житловому будинку літер «А-1», ідеальні частки решти відповідачів фактично знаходяться в житловому будинку літер «Б-1».

Житловий будинок літер «А-1» складається з приміщень №№1-3,1-4,4-2,4-3, а прибудова літер «а» складається з приміщень №№ІІ,ІІІ,4-1 та прибудови літер «а4»- приміщення 4-4,4-5. В її користуванні в житловому будинку літер «А-1» знаходяться приміщення №№4-1,4-5.

При цьому , за період власного тривалого проживання в частині житлового будинку літер «А-1» нею, з метою підтримання житлового будинку в належному стані і створення комфортних умов для проживання за власний рахунок було здійснено наступні перебудови і добудови, а саме : прибудова літер а4, ганок літер а5, душ літер П, альтанка літер У, навіс літер Т, хвіртку №3, огорожа №7, ворота №8, загальною вартістю 40 724 грн.. Відповідач у власній частині житлового будинку (приміщення №№1-3,1-4,ІІ,ІІІ) не проживає, його станом не піклується, належних заходів до збереження власного майна не вживає. Ця частина житлового будинку впливає на технічний стан будинку, який збудовано до 1917 року, та який має фундамент з дерева. Відтак частина житлового будинку, яка не використовується відповідачем ОСОБА_1 у разі знаходиться в занедбаному стані.

Згідно висновку комісійної додаткової судової будівельно-технічної експертизи №8081 від 15.03.2016, здійснення в рамках справи Харківським НДІ судових експертиз ім. Засл. проф.. М.С. Бокаріуса, експерти прийшли до висновку, що з технічної точки зору, можливість на сьогоднішній день виділити в натурі ідеальну частку, що належить ОСОБА_1 в спірному будинку, без розподілу всього домоволодіння відсутня. Враховуючи технічний стан жилого будинку літер «А-1» в домоволодінні АДРЕСА_1 , виконання переобладнань станом на момент обстеження, неможливо.

Оскільки розподіл жилого будинку літер «А-1» та надвірних будівель між співвласниками ОСОБА_1 та нею неможливий, то і встановити порядок користування земельною ділянкою не надається можливим. Статтею 365 ЦК України передбачено можливість припинення за рішенням суду , права особи на частку у спільному майні. Як зазначалося і не заперечується самим відповідачем ОСОБА_1, у власній частині домоволодіння він не проживає, а відповідно до висновку експертизи від 15.03.2016 виділити ОСОБА_1 частку у праві частковій власності з технічної точки зору є неможливим, що доводить наявність визначених ст. 365 ЦК України підстав для припинення його права власності.

При цьому слід врахувати, що частка відповідача ОСОБА_1 у праві спільної часткової власності є незначною та складає лише 68/300 частин або 23/100 частин відповідно. Крім того , ОСОБА_1 є власником 47/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Також, ОСОБА_1 має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_3. Наведеним підтверджується, що припинення права власності на частку відповідача не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Слід також звернути увагу на особливість житлового будинку літер «А-1». Відповідно до його конфігурації, рік побудови до 1917 року, фотографічні зображення житлового будинку, та його кімнат, доводять , що його нормальне господарське використання у якості постійного житла , в тому числі з технічної точки зору, можливо лише однією сім'єю . А потому, на думку ОСОБА_2, вона одноособово повинна володіти зазначеним будинком , в тому числі з підстав того, що вказане житло є єдиним для неї, і саме нею протягом тривалого часу вживаються заходи до його збереження. Право спільної часткової власності відповідача ОСОБА_1 повинно бути припиненим з виплатою йому грошової компенсації за належну на праві власності частку.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 5 лютого 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалено рішення провести поділ житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 між його співвласниками ОСОБА_11 та ОСОБА_2 в натурі відповідно до II варіанту розподілу (виділу) будинковолодіння, запропонованого у висновку проведеної по справі судової будівельно - технічної експертизи №12/06/05 від 03.07.2014.

Виділено в натурі у власність на 68/300 частин домоволодіння з надвірними будівлями , який розташований за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 приміщення житлового будинку літер А-1: ІІ,ІІІ,1-3,1-4,4-3 в житловому будинку літер «А-1» з прибудовами, загальною площею 40,5 кв. м., в тому числі житловою -21,0 кв. м., з обслуговуючими їх надвірними будівлями і спорудами - сараєм літер «Ж»,2/3 частиною сараю літер «И», льохом літ. «С», загальною вартістю 27018 грн., що складає 17/100 частини домоволодіння.

Виділено в натурі у власність на 34/300 частини житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_2 приміщення житлового будинку літер А-1: 4-1,4-2,4-4,4-5 з прибудовами літер «а4», загальною площею 23,4 кв. м., в тому числі житловою 10,7 кв. м., з обслуговуючими їх надвірними будівлями і спорудами - 1/3 частиною сараю літер «И», вбиральнею літер «О», душем літер «П», навісом літер «Т», альтанкою літер «У»,огорожею №7, ворітьми №8, хвірткою №3, загальною вартістю 43219 грн., що складає 28/100 частини домоволодіння.

Житловий будинок літер «Б-1» залишено у спільній частковій власності співвласників ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3.

Перерозподілено ідеальні частки та визнано за ОСОБА_1 право власності на 17/100 частин домоволодіння, замість 68/300 частин домоволодіння АДРЕСА_1.

Перерозподілено ідеальні частки та визнано за ОСОБА_2 право власності на 28/100 частин домоволодіння, замість 34/300 частин домоволодіння АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію у розмірі 4516 грн.

Після виділу в натурі ідеальної часток ОСОБА_1 і ОСОБА_2, ідеальні частки інших співвласників перерозподіляться арифметично і будуть складати: ОСОБА_4 -19/100 частини домоволодіння, замість 23/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1; ОСОБА_5 -36/200 частини домоволодіння АДРЕСА_1 . замість 43/200 частини; ОСОБА_3 - 36/200 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , замість 43/200 частини.

Припинено право спільної часткової власності співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на домоволодіння АДРЕСА_1.

Для здійснення зазначеного варіанту поділу житлового будинку між його співвласниками в натурі, сторонам необхідно провести наступні переобладнання та переустаткування:

Співвласнику ОСОБА_2 переобладнати приміщення кухні 4-2 в житлову кімнату, тобто розібрати опалювальну піч; в приміщенні 4-5 замість вікна частково обладнати дверний отвір, як зазначено в Додатку А»; в приміщенні 4-5 закласти існуючий дверний отвір, як зазначено в Додатку А».

Співвласнику ОСОБА_1 обладнати дверний отвір між приміщеннями 1-4 та 4-3; зачинити дверний отвір між приміщеннями 4-2 та 4-3; обладнати автономне опалення, газопостачання, електропостачання, водопостачання та каналізацію; переобладнати приміщення 1-3 під кухню та встановити газовий котел, газову варильну плиту і мийку; обладнати в приміщенні комори ІІ ванну кімнату.

Співвласнику ОСОБА_2 не чинити перешкод співвласнику ОСОБА_1 при обладнанні ним автономного опалення, газопостачання, електропостачання, водопостачання та каналізації.

В домоволодінні по АДРЕСА_1 встановлено два сервітути:

Земельну ділянку №У, площею 4 кв. м. - паралельно стіни житлового будинку літер «А-1» (приміщення 4-3), передано у користування співвласнику ОСОБА_2, при цьому, співвласник ОСОБА_1 має право при необхідності використовувати цю земельну ділянку для обслуговування і поточного ремонту житлового будинку літер «А-1» та відмостки.

Земельну ділянку №УІ, площею 3 кв. м.- паралельно стіни прибудови літер «а;» (приміщення 4-5), передано у користування співвласнику ОСОБА_1, при цьому співвласник ОСОБА_2, має право при необхідності використовувати цю земельну ділянку для обслуговування і поточного ремонту прибудови літер «а4».

Сервітут № УІ буде діяти до того часу поки співвласник ОСОБА_1 чи його послідовники не почнуть будуватися.

Залишено спільним подвір'я №ІІ, площею 2 кв. - для обслуговування стіни сараю літер «И».

Співвласнику ОСОБА_2 виділено у користування земельну ділянку №ІІІ, всередині ділянки, з окремим виходом на АДРЕСА_1, площею 82 кв.м..

Усього в користування ОСОБА_2, з урахуванням спільного подвір'я, виділено земельну ділянку площею 83 кв. м., що відповідає її ідеальній частці.

Співвласнику ОСОБА_1 виділено у користування земельну ділянку №ІУ, з боку АДРЕСА_1, з окремим виїздом на АДРЕСА_1, площею 164 кв. м..

Усього в користування ОСОБА_1 виділено з урахуванням спільного подвір'я земельну ділянку площею 165 кв. м., що відповідає його ідеальній частці.

Межу розподілу прокладено за лінією АБВГДЗКЛМН:

відрізок АБ довжиною 15,25 м. прокласти по існуючий огорожі від лівої межі , на відстані 2,6 м від рогу житлового будинку літер «А-1», до сараю літер «И»;

відрізок БВГ, прокласти по стінах сараїв літер «И» та літер «Ж» до правої межі;

відрізок ВД, покласти по лінії розподілу сараю літер «И»;

відрізок ДЗ, довжиною 1,0 м прокласти від лінії розподілу сараю літер «И» перпендикулярно до нього;

відрізок ЗК довжиною 1,6 м , прокласти паралельно сараю літер «И»;

відрізок КЛ, довжиною 2,7 м, прокласти паралельно стіні прибудови літер «А4»; відрізок ЛМ, довжиною 3,3 м, прокласти перпендикулярно до прибудови літер «А4»;

відрізок МН , покласти по стіні прибудови літер «а4» до лінії розподілу житлового будинку літер «А-1».

Співвласнику ОСОБА_2 необхідно перенести навіс «Т» та альтанку літер «У» на земельну ділянку, виділену у її користування та встановити хвіртку для виходу на вулицю.

Частки садибних ділянок, виділених в користування кожному зі співвласників не повинні розділятися огорожами що затемнюють вікна.

Стосовно зустрічного позову резолютивна частина оскаржуваного рішення висновку не містить.

Не погоджуючись з рішенням представник ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, призначити додаткову судову будівельно-технічну експертизу щодо визначення варіантів виділу в натурі частки позивача, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю, а зустрічний позов задовольнити та вирішити питання про судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення в описовій частині зазначив про задоволення основних позовних вимог частково, та про відмову у задоволенні зустрічного позову, проте резолютивна частина рішення не містить інформації в якій частині позов частково задоволено та взагалі відсутній висновок щодо зустрічної позовної заяви.

Вказує, що в основу рішення покладено висновок експертизи не існуючої експертної установи та не існуючого експерта, що є порушенням норм чинного законодавства.

Судом першої інстанції не було встановлено і доведено сторонами, що між співвласниками існувало чи існує угода про порядок володіння і користування майном.

Висновок суду ґрунтується лише на досліджені технічного паспорту на домоволодіння від 01.06.1992 про те, що між сторонами існує фактичний порядок користування будинком і земельною ділянкою, тому, є необґрунтованим.

Суд ухвалюючи рішення не роз'яснив сторонам право заявити клопотання про призначення експертизи щодо можливості виділу частки позивача з урахуванням розподілу всього домоволодіння, що призвело до обмеження прав відповідача, позивача за зустрічним позовом на доступ до правосуддя на реалізацію власних прав щодо захисту від безпідставних вимог позивача.

Судом безпідставно та необґрунтовано проігноровано доводи відповідача та позивача за зустрічним позовом, неповно з'ясовано обставини у справі, висновки суду не є такими, що ґрунтуються на матеріалах справи та на нормах діючого законодавства.

До апеляційного суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, який мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга не спростовує фактичних обставин, що були встановленні під час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.04.1991 та свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_8 68/300 частин домоволодіння АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1

На підставі договору довічного утримання 34/300 частин домоволодіння АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2

ОСОБА_12 (правонаступник ОСОБА_3.) 43/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1 належить на підставі свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_4 належить 23/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу.

На підставі свідоцтва про право на спадщину виданого П'ятою Харківською державною нотаріальною конторою 09.06.2009 року №1-918 належить ОСОБА_5 43/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.6 том 1).

Відповідно до технічного паспорту від 01.06.1992 домоволодіння АДРЕСА_1 складається з двох житлових будинків : літер «А-1» і літер «Б-1, а також надвірних будівель (а.с.7,8), будинки літер «А-1» та літер «Б-1» розділяє паркан.

Судова колегія не погоджується з рішенням суду і на спростування доводів позовних заяв наводить наступні міркування.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно із ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Відповідно до ч. ч. 1 та 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Згідно роз'яснень, які містяться в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» № 7 від 04 жовтня 1991 року з наступними змінами і доповненнями, у спорах про поділ будинку в натурі, учасникам спільної часткової власності на будинок, може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України виділ частки в натурі може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній зі сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідатиме розміру їх часток у домоволодінні, та можливості переобладнати будинок в ізольовані квартири з улаштуванням у кожній частині будинку окремих систем водопостачання, каналізації, опалення та газопостачання, оскільки поділ будинку на частини передбачає користування кожним із співвласників цих послуг окремо.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

За результатами проведення експертного дослідження з виділу в натурі реальної частки нерухомого майна у вигляді жилого будинку - літер «А-1, згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 12/06/05 від 03.07.2014 запропоновані два варіанти розподілу житлового будинку літер «А-1» з прибудовами і відповідними надвірними будівлями з урахуванням фактично сформованого порядку користування і ідеальних часток співвласників ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Житловий будинок літер «Б-1» залишається у спільній частковій власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

При цьому, у висновку зазначено, що виділити в натурі ідеальну частку, що належить ОСОБА_1 без розподілу всього домоволодіння, технічно неможливо (том1, а.с.78).

Відповідно висновку №8081 від 15.03.2016 судової будівельно-технічної експертизи, проведення якої було доручено ХНДІСЕ ім.Засл. проф. М.С. Бокаріуса призначеної за клопотанням ОСОБА_2 з технічної точки зору, можливість на сьогоднішній день виділити в натурі ідеальну частку, що належить ОСОБА_1 в домоволодінні АДРЕСА_1, яка складає 68/300 частин в житловому будинку літер «А-1» з відповідними надвірними будівлями, без розподілу всього домоволодіння відсутня.

Надати варіанти розподілу в натурі житлового будинку літер «А-1» в домоволодінні АДРЕСА_1 у відповідності до розміру ідеальних часток співвласників ОСОБА_1 (68/300 частин) та ОСОБА_2 (34/300 частин), або з відхиленням від їх ідеальних часток, з дотриманням нормативних вимог діючих будівельних норм, не надається можливим. Враховуючи технічний стан жилого будинку літер «А-1» в домоволодінні АДРЕСА_1, виконання переобладнань станом на момент обстеження неможливо (том 1 а.с.206).

Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся з позовом про виділ належної йому частки домоволодіння в натурі, після уточнення позовних вимог він також просив виділити його частку у домоволодінні, але вже з врахуванням наданих варіантів поділу домоволодіння, тоді як з позовом про поділ домоволодіння він не звертався, а наполягав на припиненні його та ОСОБА_2 спільної часткової власності.

При цьому, судом не було враховано, що ОСОБА_2 не зверталась з позовом про виділ її частки і припинення спільної часткової власності.

Помилково судом було прийнято висновок експертизи № 12/06/05 від 03.07.2014, яким запропоновано варінти поділу і розрахунку ідеальних часток з врахуванням самовільно побудованих будівль, а саме в ідеальну частку при поділі між сторонами було враховано самовільно побудовану ОСОБА_2 прибудову "а1", яку позивач ОСОБА_1 у первісному позові просив зобов»язати відповідача знести її (том 1 а.с.3).

Також помилковим є висновок суду щодо можливості здійснення у житловому будинку А-1 переобладнань з посиланням на те, що коли було побудовано будинок існували інші будівельні норми, оскільки на думку судової колегії будівельні норми повинні застосовуватись на час здійснення переобладнань, а не побудови будинку 1890 року.

Системно аналізуючи норми матеріального права, судова колегія зазначає, що у разі неможливості виділити в натурі ідеальну частку, що належить ОСОБА_1 в домоволодінні АДРЕСА_1, яка складає 68/300 частин в житловому будинку літер «А-1» з відповідними надвірними будівлями, без розподілу всього домоволодіння, останній вправі вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Позивач з такими вимогами до суду не звертався. Що стосується поділу домоволодіння, то він повинен відбуватися з врахуванням всіх будівель, а саме як житлового будинку А-1 так і Б-1 та між усіма співвласниками, а не окремо житловий будинок А-1 між двома з п»яти співвласників.

З огляду на те, що позовні вимоги про виділ частки в натурі в житловому будинку не підлягають задоволенню, а визначення порядку користування земельною ділянкою нерозривно пов»язане з порядком користування житловим будинком, позовні вимоги про визначення порядку користування земельною ділянкою - задоволенню не підлягають.

Стосовно зустрічного позову, судова колегія зазначає про таке.

Дійсно резолютивна частина судового рішення не містить вісновків суду першої інстанції щодо розгляду зустрічної позовної заяви. Усунення цього недоліку шляхом ухвалення додаткового рішення судом, що ухвалив рішення, у відповідності до ст.270 ЦПК України неможливо, у зв"язку із звільненням судді Іванової І.В. Тому, судова колегія вважає за можливе ухвалити своє рішення.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником 68/300 частини домоволодіння з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 є власником 34/300 частин житлового будинку з надвірними спорудами.

Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Судова колегія відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, виходить з того, що частка ОСОБА_1 не є незначною у порівнянні з іншими співвласниками.

У позивача ОСОБА_2 частка є з усіх співвласників самою меншою, тому доводи апеляційної скарги в цій частині відхиляються.

Посилання на те, що будинок А-1 може використовуватись лише однією сім"єю і це має бути сім"я саме ОСОБА_2 не грунтуються на законі, оскільки співвласники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 володіють лише частками у праві власності на домоволодіння вцілому (житлові будинки А-1 та Б-1) , а не частками лише у будинку А-1.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи суд першої інстанції не виконав всі вимоги цивільного судочинства, не з'ясував усіх обставин, що мають значення для справи, постановив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Отже, ухвалене судове рішення не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого судового рішення.

Судова колегія оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги пропорційно задоволеним вимогам, а саме в сумі 585 грн.

Керуючись ст. ст. 44, 263,367, 368, 372, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 5 лютого 2018 року - скасувати і ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ майна в натурі, визначення порядку користування земельною ділянкою та зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Харківська міська рада, яка не заявляє самостійних вимог про припинення і визнання права власності - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 585 (п'ятсот вісімдесят п'ять) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

Н.П.Пилипчук

Повний текст постанови

складено 25 липня 2018 року