Справа № 308/6490/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 липня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів Бисаги Т. Ю., Готри Т. Ю.

з участю секретаря Чучки Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 7 лютого 2018 року, ухвалене суддею Шепетко І. О., по справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Ідея Банк» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2016 року ОСОБА_1 пред'явив позов до ПАТ «Ідея Банк» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним.

Свої вимоги мотивував тим, що 26 жовтня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 910.19136. Основними умовами цього кредитного договору було надання споживчого кредиту в розмірі 149 865,00 грн. терміном на 60 місяців для фінансування купівлі транспортного засобу у сумі 144 100,00 грн. та страхового платежу за страхування життя позичальника у сумі 5765,00 грн., зі змінюваною процентною ставкою в розмірі 18,99 % та укладенням договору застави.

Зазначений кредитний договір укладений сторонами на основі форми запропонованої банком, внесення змін не допускалось.

Даний договір був укладений за наступних обставин: отримавши інформацію на офіційній інтернет сторінці відповідача про умови кредитування, поспілкувавшись у телефонному режимі з працівником банку, а також за допомогою електронного листування, позивач дійшов до висновку, що умови кредитування влаштовують. З працівниками банку було вираховано суму кредиту, відсотків, супутніх витрат (реєстрація, страхування), суму першого внеску та суму щомісячних платежів.

23 жовтня 2012 року в телефонному режимі працівники банку повідомили позивача, що підписання кредитного договору можливо лише за умови сплати на рахунок продавця автомобіля суми 44 100,00 грн., що становить 25% від вартості автомобіля, що й було зроблено.

Лише 26 жовтня 2012 року, тобто в день підписання договору було призначено зустріч з представником банку, нотаріусом та представником страхової компанії, де надано було на ознайомлення договір та велику кількість інших документів, перечитати та осмислити зміст яких фактично не надавалось часу.

При укладенні договору про надання споживчого кредиту банком було допущено порушення норм чинного законодавства про права та обов'язки позичальника. Так, відповідачем не було проведена переддоговірна робота відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Перед укладанням договору не було повідомлено про: кредитні умови; мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

В день підписання кредитного договору, попередньо обумовлені усно умови кредиту, щодо суми кредиту, відсотків, супутніх витрат (реєстрація, страхування), та суми щомісячних платежів були збільшені банком в односторонньому порядку. Так, до суми кредиту (попередньо визначеної в розмірі 144 100,00 було додано зайву суму страхового платежу страхування життя на суму 5765,0 грн. До ціни кредиту було плюсовано комісію про переказ коштів з транзитного рахунку на суму 5476,96 грн. Попередня домовленості про страхування автомобіля за вибором позивача, у акредитованих банком компаніях, також було скасовано, поставлено до відома, що страхування необхідно здійснити у Страховій компанії «ВУСО», де платіж складав 6282,54 грн. на 6 міс., що в двічі перевищував суму, що пропонувалась іншими страховиками. Крім того, було перераховано суму ануїтетних щомісячних платежів, після чого вона склала вже суму 3886, 76 грн.

Відмова від підписання позивачем кредитного договору призводила до втрати: раніше сплачених коштів за реєстрацію автомобіля в МРЕО, оподаткування такої реєстрації в сумі 6000,00 грн., а також втрати частини коштів з суми 44 100,0 грн., що були на рахунку подавця автомобіля, та перспективи їх повернення лише у судовому порядку, через невизначений час.

Крім того, позивачу не було надано оригінал кредитного договору. Такий договір підписувався позивачем у м. Києві, на такому договорі були відсутні підписи уповноваженої особи, банку та печатка. Було повідомлено, що після підписання оригіналу кредитного договору уповноваженою особою керівника банку, яка знаходиться в м. Львові, оригінал кредитного договору буде направлено позивачу рекомендованим поштовим повідомленням, однак такого позивачем так і не було отримано.

Крім того, договір був викладений у спосіб, що ускладнює прочитання та усвідомлення. Договір не містить детального розпису загальної вартості кредиту, не визначена ціна договору, безпідставне здороження ціни, зокрема через сплату комісії у сумі 5476,96 грн.

У зв'язку з цим позивач просив визнати кредитний договір № 910.19136 від 26 жовтня 2012 року недійсним (а.с.1-8).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 7 лютого 2018 року в задоволенні позову відмовлено за необґрунтованістю позовних вимог (а.с.169-175).

На це рішення позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Зазначає, що при укладенні кредитного договору порушено чинне законодавство, оскільки не було виконано переддоговірну роботу з позичальником, мало місце порушення умов щодо укладення угоди в письмовій формі. Крім того, угода була викладена у спосіб, що ускладнює її прочитання та усвідомлення, а також без детального розпису загальної вартості кредиту. Суд першої інстанції ці обставини в повній мірі не встановив, неправильно їх дослідив та оцінив, ухвалив незаконне та необґрунтоване судове рішення. Позивач просить це рішення скасувати та ухвалити нове рішення, відповідно до якого визнати недійсним кредитний договір № 910.19136 від 26 жовтня 2012 року (а.с.181-187).

У судове засідання в апеляційній інстанції позивач не з'явився, надіслав чергову заяву про відкладення справи у зв'язку з участю в іншому судовому засіданні, при цьому доказів наведеного не надав.

Представник банку проти скарги заперечив та просив її залишити без задоволення.

Дослідивши зібрані у справі матеріали, колегія суддів прийшла до висновків, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (536 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (стаття 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ч.1 ст. 632 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам:

1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс;

2) індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів;

3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг.

У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.

У відповідності до п. 6 кредитного договору № 910.19136 від 26 жовтня 2012 року позичальник стверджує, що розуміє суть і принципи визначення процентної ставки, усвідомлює ризики, які випливають зі змінної частини ставки за весь період користування і погоджується на ці ризики.

Встановлено, що 26 жовтня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № 910.19136, відповідно до якого банк надав позивачу кредит в сумі 149 865,00 грн. для фінансування купівлі транспортного засобу марки HYUNDAI, моделі Elantra, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, у сумі 144 100,00 грн. та страхового платежу за страхування життя позичальника у сумі 5765,00 грн. строком на 60 місяців.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» суди повинні з'ясувати виконання банками чи іншими фінансовими установами положення статей 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», а також пункту 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року № 541/13808 (щодо договорів, укладених після набрання постановою чинності), де передбачено обов'язок банків у разі надання кредиту в іноземній валюті під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач.

Пунктом 14 цієї постанови визначено, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215,1048- 1052,1054- 1055), статті 18- 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач був ознайомлений з умовами договору, всіма істотними обставинами та наслідками його підписання, що підтверджується його особистим підписом. Кошти були перераховані на відповідний рахунок, позивач отримав зазначений в договорі транспортний засіб. Кредитний договір укладений сторонами з дотриманням вимог закону, необхідних для чинності правочину, а належних і допустимих доказів протилежного позивачем не надано.

Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» надано усю необхідну інформацію позивачу ОСОБА_1, що підтверджується довідкою-повідомленням від 26.10.2012 та письмовою згодою фізичної особи - клієнта Банку від 26.10.2012 № 910.19136, а також розрахунком сукупної вартості автокредитування та реальної процентної ставки від 26.10.2012, які підписані ОСОБА_1 Підпис позивача в договорі свідчить про його згоду на укладення кредитного договору саме на тих умовах, які зазначені в ньому (а.с.64-71).

26.10.2012 між позивачем та відповідачем було укладено у письмовій формі кредитний договір № 910.19136, який Позивачем було отримано разом із Додатком № 1 «Графік щомісячних платежів» та Додатком № 2 «Положення про загальні умови кредитних договорів та забезпечення кредитів заставою транспортних засобів». Вказане підтверджується самим договором, а саме пунктами 2 та 11 параграфу 10 кредитного договору від 26.10.2012 № 910.19136.

Відповідно до Кредитного договору банк надає Позивачу кредит у сумі 149 865,00 грн. для фінансування: купівлі Позивачем транспортного засобу марки HYUNDAI, моделі Elantra, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, у сумі 144 100,00 грн.; страхового платежу за страхування життя Позивача у сумі 5765,00 грн.

Як вбачається із пункту 10 параграфу 10 Кредитного договору невід'ємною частиною цього договору є додатки до нього: Додаток № 1 - Графік щомісячних платежів, та Додаток № 2 - Положення про загальні умови кредитних договорів та забезпечення кредитів заставою транспортних засобів.

Згідно з Додатком № 1 до Кредитного договору платежі з повернення кредиту та сплата процентів здійснюються позичальником на окремі рахунки в Банку, в складі щомісячних ануїтетних платежів, у сумах і в строки (терміни), визначені згідно Графіком. У Додатку № 1 до Кредитного договору, на виконання вимог Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 № 168, відповідачем розкриту додаткову інформацію позивачу як споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Також його було ознайомлено із Розрахунком вартості автокредитування та реальної процентної ставки. Відтак, зазначене спростовує зазначені позивачем обставини щодо ненадання йому відповідачем у письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору.

Згідно з п. 1 параграфу 2 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки збільшена на 2.8800% (маржу Банку).

Пунктом 2 параграфу 2 кредитного договору передбачено, що змінна частина ставки дорівнює потрійній середньозваженій процентній ставці за залученими депозитами на рахунки домашніх господарств в гривні по всій банківській системі України за попередній місяць (під «попереднім» розуміється останній місяць, за який опублікована інформація на сайті НБУ на момент затвердження змінної частини процентної ставки по кредиту), - надалі Індекс». Індекс встановлюється Національним банком та використовується як база для визначення процентної ставки. Індекс переглядається та може змінюватися не частіше ніж раз на 12 місяців. Статистичні дані НБУ, які містять індекс, розміщуються для ознайомлення відповідно до графіку поширення статистичних даних на офіційному сайті НБУ.

Крім того, згідно з п. 4 параграфу 2 кредитного договору станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням Правління Банку, становить 16,1100%, що разом з маржою Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 18,9900%.

Сторони погодили, що банк повідомляє позичальника про зміну розміру процентної ставки та надає позичальнику новий графік щомісячних платежів листом або на електронну пошту без внесення змін (доповнень) до договору не пізніше як за 15 календарних днів до дати, з якої почне діяти нова ставка. Повідомлення про зміну розміру процентної ставки стає невід'ємною частиною цього Договору (п. 5 кредитного договору). Також сторонами погоджено, що максимальний розмір збільшення процентної ставки може становити не більше ніж 40 % річних (п. 7 кредитного договору).

Як вбачається з п. 6 кредитного договору позичальник стверджує, що розуміє суть і принципи визначення процентної ставки, усвідомлює ризики, які випливають зі змінної частини ставки за весь період кредитування і погоджується на ці ризики.

Зі змісту Кредитного договору слідує, що сторони погодили в ньому змінюваний тип процентної ставки, а також порядок її визначення, що не суперечить положенням ст. 1056-1 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Даний Кредитний договір містить детальний опис усіх його умов, підписаний обома сторонами. При цьому сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, застережень до договору не висловлювали.

В даному випадку сторони з власної волі на свій розсуд визначили для себе ризики, які випливають зі змінюваної частини процентної ставки за кредитом, та, підписавши кредитний договір, погодилися на ці ризики.

Отже, кредитний договір в частині визначення змінюваної процентної ставки за кредитом відповідає вимогам, встановленим ст. 1056-1 ЦК країни, та не містить умов, які є несправедливими і наслідком яких є істотний дисбаланс прав та обов'язків споживача, а тому обґрунтування позивача в цій частині, що ціна договору не визначена, є безпідставними і необґрунтованими.

Щодо сплати позивачем 5470,96 гри. комісії за переказ коштів з транзитного рахунку, то така була визначена згідно Тарифів Банку, із якою ОСОБА_1 ознайомився і погодився сплатити під час оформлення кредитної заявки від 26.10.2012. Також сплата вказаної комісії була узгоджена між позивачем та відповідачем у пункті 1 параграфу 7 Кредитного договору. Відтак, не відповідає дійсності твердження позивача про безпідставне стягнення із нього коштів, що не були обумовлені договором.

Щодо того, що Банк згідно із своїми Тарифами, стягує оплати і комісії за надання таких послуг: (1) зміна Графіку, пов'язана із зміною строку кредиту, (2) зміна Графіку, пов'язана із достроковим частковим погашенням кредиту, (3) зміна Графіку, пов'язана із зміною порядку визначення розміру/структури щомісячних платежів, (4) висилання Позичальнику Нагадування про сплату кредиту, (5) комісія за переказ коштів з транзитного рахунку, (6) інші послуги, передбачені Тарифами Банку. То такі умови договору жодним чином не суперечать Постанові Національного банку України від 10.05.2007 № 168, так як такі не визначають платежів, які позивач має сплатити на користь відповідача за дії, які відповідач здійснює на власну користь, або за дії, які позивач здійснює на користь відповідача, або що їх вчиняє відповідач або позивач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин. Крім того такі умови Кредитного договору були узгоджені між позивачем та відповідачем під час його укладення. Відтак, не відповідають дійсності твердження позивача, що відповідачем у Кредитному договорі встановлено платежі, які заборонено встановлювати згідно із пункту 3.6 Постанові Національного банку України від 10.05.2007 № 168.

Окрім того, відповідно до умов Кредитного договору, який позивач із власної волі підписав, позивач зобов'язався до дня видачі кредиту укласти з акредитованою Банком страховою компанією, за свій рахунок, договір добровільного страхування життя. Відтак, на виконання зазначених умов Кредитного договору позивачем було укладено договір добровільного страхування життя із ПАТ «СК «УНІКА Життя» шляхом приєднання до договору добровільного страхування життя від 09.11.2010 № ПБ 5А-40 відповідно до заяви позивача від 26.10.2012 № 910.19136. Будь яких доказів, що підписання даної заяви відбувалося під примусом не надано. А відтак, є необґрунтованим твердження позивача, що відповідач позбавив позивача права вільно обирати страхову компанію.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація про юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи.

Згідно пункту 3 параграфу 10 Кредитного договору позивач надав згоду відповідачу у випадку виникнення простроченої заборгованості за Договором на розкриття третім особам інформації про нього та його операції, що становлять банківську таємницю.

Відтак, таке розкриття інформації, що становить банківську таємницю, третім особам відповідає вимогам чинного законодавства, і спростовує доводи позивача.

Щодо твердження позивача про виклад кредитного договору занадто мілким шрифтом, що ускладнює його читання та усвідомлення, а також ненадання оригіналу кредитного договору, то такі твердження спростовуються самим договором, який було підписано позивачем і свідчить про згоду позивача на укладення кредитного договору саме на тих умовах, які зазначені в ньому.

Крім того, встановлено, що позивач не був обмежений часом ознайомлення з умовами кредитного договору, отримання юридичної допомоги, обрання іншої банківської установи.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б давали підстави вважати спірний кредитний договір несправедливим, оскільки при підписанні зазначеного договору позивач ознайомився та погодився з його умовами.

При укладанні спірного договору сторони погодили усі умови договору без будь-яких зауважень, ОСОБА_1 отримав за кредитні кошти зазначений в договорі транспортний засіб, що не заперечується позивачем.

Більше того, оспорюваний кредитний договір вже був предметом розгляду в іншій цивільній справі № 308/5723/15 за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14 вересня 2015 року, яке набрало законної сили, позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором № 910.19136 від 26 жовтня 2012 року в розмірі 357 558, 94 грн.

Під час виконання даного судового рішення автомобіль марки HYUNDAI, моделі Elantra, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, був оголошений в розшук, арештований і лише після цього , тобто майже через чотири роки після отримання кредиту, позивач оспорив кредитний договір з підстав недотримання чинного законодавства щодо його укладення.

За цих обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 7 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 липня 2018 року.

Головуючий ____________

Судді ____________

____________