Справа № 352/1295/18
Провадження № 2/352/949/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Гургули В.Б.,

секретаря Кожуховської О.І.

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини,-

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Тисменицького районного суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2011 року було розірвано. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з матірю і знаходиться на повному її утриманні. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, матеріально не допомагає. В примусовому порядку аліменти не стягуються.

З 2008 року позивачка офіційно проживає та працює в Італії та з того ж року з нею там проживає син ОСОБА_4, де і навчається. Кожного літа вона з дитиною приїжджають додому в Україну, і в серпні-вересні повертаються назад в Італію. З 2008 року відповідач надавав письмові заяви, засвідчені нотаріально, про свою згоду на виїзд дитини за кордон до Італії в її супроводі, або в супроводі її матері (бабусі дитини).

Вказує, що в кінці літа цього року знову постане питання про виїзд дитини за кордон без згоди батька, однак в даний час, будь-який звязок з відповідачем відсутній.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла заява, в якій просить розглянути справу без його участі, позов визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.1, 22 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМ України № 57 від 27.01.1995 р., виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного із батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

У відповідності до ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 р., держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Також, згідно ст. 3 вищевказаної Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої 27.02.1991р., держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст.150 СК України, батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з ч.1 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ч.2 ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У відповідності до п.21 Постанови КМ України №57 від 27.01.1995р. " Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного із батьків здійснюється за рішенням суду про надання дозволу на виїзд за межі України.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.4 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в"їзд в Україну громадян України" від 21.01.1994 року, за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно п.п.17, 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, в редакції, затвердженій Постановою КМ України від 24.03.2004 року № 380, проїзний документ дитини, за наявності заперечень одного з батьків, може бути оформлений на підставі рішення суду. Відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорт батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти.

Ст.10 Конвенції про права дитини передбачає право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії 1-НМ № 169174 виданого 07 грудня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тисменицького районного управління юстиції Івано-Франківської області, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є відповідач ОСОБА_2 та позивачка ОСОБА_1, про що зроблено відповідний актовий запис за № 70.

Шлюб позивачки ОСОБА_1 із відповідачем ОСОБА_2 рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 30 березня 2011 року було розірвано.

Як вбачається із довідки з місця проживання та про склад сімї № 455 на італійській мові та в перекладі з італійської мови на українську, копії довідки з місця навчання № 1474 на італійській мові та в перекладі з італійської мови на українську, копій посвідченнь особи AR 9509779 та AY 2563624 на італійській мові та в перекладі з італійської мови на українську, позивачка ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 проживають ІНФОРМАЦІЯ_2 комуни Капаччо Паестум (провінція Салерно) Італійської Республіки, малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, там навчається.

Позивачка матеріально утримує та належним чином піклується про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно копій письмових заяв засвідчених нотаріально, відповідач ОСОБА_2 з 2008 року надавав свою згоду на виїзд дитини за кордон до Італії в супроводі позивачки ОСОБА_1, або в супроводі бабусі дитини ОСОБА_5

Проаналізувавши вищенаведені обставини, приймаючи до уваги необхідність захисту реалізації та забезпечення прав, інтересів та свобод малолітньої дитини, визнання позову відповідачем, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та підлягають до задоволення, шляхом надання дозволу на виїзд у період з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2019 року малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в Італію для навчання без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

На підставі наведеного, ст.ст.150, 155, 160, 161 СК України, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 82, 200, 206, 263-265, 268, Правил перетину державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМ України від 27.01.1995 р., Конвенції про права дитини,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на тимчасовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в Італійську Республіку для навчання без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на період з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.Б.Гургула