Ухвала

Іменем України

06 липня2018 року

м. Київ

справа № 405/3141/13-ц

провадження № 61-38098ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 травня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 жовтня 2013 року залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до участі у справі за позовом Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Сведбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки в якості позивача замість ПАТ «Сведбанк».

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 травня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 жовтня 2013 року. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 жовтня 2013 рокуу цій справі відмовлено.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, виходив з того, що апеляційна скарга подана особою, повідомленою належним чином про розгляд справи, після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, а також з того, що докази пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили відсутні.

У червні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 травня 2018 року і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права.

Заявник зазначає, що він не був належним чином повідомлений про розгляд даної справи в суді першої інстанції та копію ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 жовтня 2013 року не отримував.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до частини другої статті 358 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, крім того, знайомився з матеріалами справи, що підтверджує його обізнаність про існування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, однак своїм процесуальним правом на подання апеляційної скарги в строк, визначений чинним на той час законодавством, він не скористався.

Разом з тим, апеляційна скарга направлена ОСОБА_4 до суду лише 02 травня 2018 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Заявник у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження посилався на те, що з оскаржуваною ухвалою він мав змогу ознайомитись лише 27 квітня 2018 року, однак зазначені доводи спростовуються матеріалами справи, а саме: заявою про ознайомлення з матеріалами справи від 26 грудня 2015 року. Інших підстав поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_4 не зазначено, а також апеляційна скарга не містить будь-яких доказів пропуску цього строку внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Дійшовши висновку, що наведені ОСОБА_4 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, у зв'язку з чим перегляд ухвали суду першої інстанції, постановленої у жовтні 2013 року, тобто більше чотирьох років тому, є порушенням принципу правової визначеності в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, а є лише незгодою заявника з його змістом.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 травня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

Г. І. Усик