АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 686/4964/17
Провадження № 22-ц/792/901/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар - Задвірний В.І.,

з участю апелянта та його представника,

представника позивача,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави з апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2018 року, ухвалене суддею Стефанишиним С.Л.,

встановила:

В березні 2017 року ПАТ «Державний ощадний банк України» (далі - Банк) звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 5932,97 дол. США звернути стягнення на предмет застави - автомобіль, який належить відповідачам на праві спільної часткової власності, шляхом продажу на прилюдних торгах у порядку процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, що буде встановлена в процесі виконавчого провадження, з початковою ціною продажу транспортного засобу - 131483 грн.

На обґрунтування вимог позивач зазначив, що 19.04.2007 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 101, згідно умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 14179 дол. США на споживчі потреби зі сплатою 12% річних на строк до 19.04.2014 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору між Банком та ОСОБА_2 в той же день було укладено договір застави транспортного засобу, за яким Банку передано в заставу автомобіль FORD FIESTA, 2006 року випуску, д.р.н. НОМЕР_1.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 08.11.2012 року, яке набрало законної сили з ОСОБА_2 на користь Банку стягнуто заборгованість за вищевказаним кредитним договором в сумі 5932,97 дол. США та 474,05 грн. судового збору.

Однак боржник рішення суду не виконав, заходи, вжиті посадовими особами органу ДВС щодо стягнення заборгованості в примусовому порядку, не принесли бажаних результатів. Транспортний засіб, який є предметом застави відповідач добровільно заставодержателю не передав.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.02.2018 року позов Банку задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 19 квітня 2007 року № 101 звернуто стягнення на предмет застави, автомобіль FORD Fiesta 2006 року випуску, зеленого кольору, № шасі/кузова НОМЕР_2, тип легковий седан, об'єм двигуна 1388, д.н. НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, шляхом його продажу на прилюдних торгах у порядку процедури виконавчого провадження.

Початкова ціна продажу автомобіля - 149 473,22 грн.

З вартості предмета застави Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» має бути сплачено 5 810,19 доларів США, з яких 5 356,81 доларів США неповернутий кредит, 453,38 доларів США проценти та 3307,69 грн. пені.

Стягнуто з до ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії Хмельницьке обласне управління судовий збір в сумі 800 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначили, що судом невірно вирішено питання щодо пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки початок перебігу позовної давності в даному випадку необхідно рахувати з 17.01.2013 року, з дня набрання законної сили рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.11.2012 року. Не було враховано також, що ОСОБА_1 є власником ? частини автомобіля, який є предметом застави, а стягнення звернуто на весь транспортний засіб в цілому. Суд неправомірно збільшив розмір кредитного боргу, оскільки обрахував розмір пені, яка була стягнута рішенням суду в сумі 122,78 дол. США шляхом переведення по курсу НБУ в національну валюту станом на дату ухвалення судового рішення, хоча слід було провести обрахунок, виходячи з офіційного курсу НБУ станом на дату ухвалення рішення суду про стягнення кредитного боргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Державний ощадний банк України» просив суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апелянт та його представник підтримали апеляційну скаргу. Також просили суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, в зв'язку з відсутністю предмету спору. При цьому пояснили, що після ухвалення рішення суду першої інстанції спірний автомобіль було реалізовано з прилюдних торгів в процесі виконання зведеного виконавчого провадження про стягнення кредитного боргу з ОСОБА_2 на користь Банку, тому в зв'язку з відсутністю предмету спору провадження в спарві підлягає закриттю.

Представник позивача в суді заперечив проти апеляційної скарги.

Заслухавши учасників справи та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідає фактичним обставинам справи, тому підстав для його скасування або зміни в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Судом встановлено, що 19.04.2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 101, відповідно до якого позичальник отримав кредит в розмірі 14179 дол. США на придбання автомобіля зі сплатою 12% річних на строк до 19.04.2014 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору між Банком та ОСОБА_2 в той же день, за письмовою нотаріально засвідченою згодою ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортного засобу, за яким Банку передано в заставу автомобіль FORD FIESTA, 2006 року випуску, д.р.н. НОМЕР_1.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 08.11.2012 року, яке набрало законної сили з ОСОБА_2 на користь Банку стягнуто заборгованість за вищевказаним кредитним договором в сумі 5932,97 дол. США та 474,05 грн. судового збору.

Постановою державного виконавця районного відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 14.03.2013 року відкрито провадження з виконання вищевказаного рішення суду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, яке набрало законної сили від 29.07.2013 року за ОСОБА_1 визнано право власності на ? частину автомобіля FORD FIESTA, 2006 року випуску, д.р.н. НОМЕР_1.

18.10.2016 року на вказаний транспортний засіб накладено арешт державним виконавцем.

10.03.2017 року Банком зареєстровано звернення стягнення на предмет застави, вищевказаний автомобіль, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №51990946 від 12.04.2017 року.

Задовольняючи позов суд обґрунтовано виходив з того, що кредитор має право на задоволення своїх вимог за рахунок заставного майна, оскільки рішення суду про стягнення кредитної заборгованості виконано не було. Суд також правильно зауважив про те, що звернення позивача до суду відбулося в межах позовної давності, тому підстав для відмови у задоволенні позову немає.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором - неустойку), необхідні витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Частиною 1 статті 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи (ч. 1 ст. 27 Закону України «Про заставу»).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Умовами договору застави транспортного засобу №101 від 19.04.2007 року, укладеного між Банком та ОСОБА_2 передбачено право заставодержателя вимагати дострокового виконання зобов'язання за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет застави та його реалізації у порядку, передбаченому законом та договором у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання заставодавцем за кредитним договором (п. 3.1.5. договору).

Та обставина, що після набрання законної сили рішенням суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь Банку кредитної заборгованості в судому порядку за ОСОБА_1 було визнано право власності на ? частину автомобіля FORD FIESTA, який є предметом застави, не виключає права кредитора на задоволення вимог шляхом звернення на транспортний засіб в цілому. Автомобіль був придбаний ОСОБА_2 за отримані у кредит кошти в інтересах сім'ї, з дозволу чоловіка позивальника, ОСОБА_1, тому і зобов'язання по погашенню кредитного боргу має бути виконано шляхом звернення стягнення на цілий автомобіль. При цьому необхідно також врахувати, що вищевказаний договір застави транспортного засобу є чинним, і правових підстав для його невиконання судом не встановлено.

Вирішуючи питання щодо звернення стягнення на предмет застави, яким є рухоме майно, кредитором також було дотримано вимог Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2003 року, №1255-ІV.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 вказаного Закону обтяжував, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

На виконання вищевказаних вимог Закону 10.03.2017 року Банком зареєстровано звернення стягнення на предмет застави, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №51990946 від 12.04.2017 року.

Посилання апелянта на сплив позовної давності в даному випадку є необґрунтованим.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В даному випадку відсутні підстави для висновку про сплив позовної давності.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 08.11.2012 року, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 17.01.2013 року з ОСОБА_2 на користь Банку стягнуто заборгованість за вищевказаним кредитним договором в сумі 5932,97 дол. США та 474,05 грн. судового збору.

Постановою державного виконавця районного відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 14.03.2013 року відкрито провадження з виконання вищевказаного рішення суду. На дату розгляду цієї справи в суді визначена судом сума кредитної заборгованості не сплачена, виконавче провадження по виконанню вказаного судового рішення триває.

Твердження апелянта про необхідність визначення початку перебігу позовної давності з дати набрання законної сили рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 08.11.2012 року, з 17.01.2013 року є безпідставним.

Оскільки предметом позову є кредитний борг, який було стягнуто судом і до цього часу не погашено боржником, тому початок перебігу позовної давності в даному випадку, з урахуванням змісту позовних вимог, не почав свій перебіг.

Враховуючи вимоги ст.ст. 192, 533 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» суд обґрунтовано провів перерахунок пені, яка була стягнута за рішенням суду в розмірі 122,78 дол. США на грошовий еквівалент в національній валюті, з урахуванням курсу, встановленого НБУ станом на день ухвалення рішення суду, 28.02.2018 року, визначивши її в розмірі 3307,69 грн. (122,78х26,94).

Відсутні також і правові підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 377 ЦПК України, оскільки на дату ухвалення рішення судом першої інстанції транспортний засіб не був реалізований. Крім того, предметом спору в даному випадку є кошти, кредитний борг, а автомобіль виступає як спосіб погашення цього боргу.

Питання розподілу судових витрат між сторонами було вирішено судом з дотриманням вимог ст. 141 ЦПК України.

Не спростовують висновків суду першої інстанції також інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 23.07.2018 року.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції - Стефанишин С.Л. Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 19,27