Справа № 462/1522/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2018 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

при секретарі Рущак Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства оборони України „Монтажник Львів про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів виплати,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1П, в березні 2018 року звернувся з позовом в суд про стягнення з відповідача Державного підприємства Міністерства оборони України „Монтажник Львів 25454 грн. 02 коп. заборгованості по заробітній платі, 13411 грн. 64 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.07.2015 року до 01.02.2018 року та 53843 грн. 60 коп. компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.04.2013 року до 01.02.2018 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він працював в ДП Міністерства оборони України «Монтажник-Львів» на посаді виконавця робіт і був звільнений 30.06.2015 року на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. На день звільнення заборгованість Державного підприємства Міністерства оборони України „Монтажник Львів по виплаті заробітної плати і компенсації за невикористану відпустку склала 25454 гррн. 02 коп., однак ні при звільненні, ні станом на день звернення до суду з даним позовом, всупереч вимог ст.116 КЗпП України, розрахунок з ним не було проведено, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Також, згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На підставі ст.ст.116, 117 КЗпП України, Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати» просить позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не з»явився, проте подав до суду заяву, в якій позов підтримує та просить розглядати справу без його участі, що суд вважає за можливе.

Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи без участі представника відповідача, який в судове засідання не зявився, відзиву до суду не подав, будучи належним чином повідомлений про час і місце судових засідань повістками, котрі направлялися рекомендованими листами, проте наявних у справі доказів достатньо для ухвалення рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 20.12.1999 року працював у ДП Міністерства оборони України «Монтажник-Львів», в тому числі з 09.09.2009 року на посаді виконавця робіт, та був звільнений 30.06.2015 року за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України /а.с. 10-11/.

Згідно із ст. 2 КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

У частині першій статті 1 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття "заробітна плата".

Згідно з ст. 2 Закону України "Про оплату праці" основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці ( норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Як вбачається із розяснень, даних в пункті 20, частині 5 пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності передбаченої ст.117 КЗпП України. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Таке ж роз'яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу.

Аналіз наведених положень ст.117 КЗпП України свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Так, із довідки №2 від 13.02.2018 року, виданої ДП МОУ «Монтажник-Львів», вбачається, що заборгованість підприємства перед позивачем по заробітній платі і компенсації за невикористану відпустку з березня 2013 року по день звільнення 30.06.2015 року складає 25454 грн. 02 коп. /а.с. 2/. А тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробіній платі в сумі 25454 грн. 02 коп.

Також, згідно даної довідки №2 від 13.02.2018 року, виданої ДП МОУ «Монтажник-Львів», заробітна плата позивача за останні два повні відпрацьовані календарні місяці, що передували звільненню, становить: за грудень 2014 року 231 грн. 56 коп. і за квітень 2015 року 673 грн. 50 коп., відтак середньоденна заробітна плата позивача складає 20 грн. 57 коп. (з/п за грудень 2014 року 231 грн. 56 коп. + з/п за квітень 2015 року 673 грн. 50 коп.) ділимо на 44 робочих дні ( 23 робочих дні у грудні 2014 року та 21 робочий день у квітні 2015року) /а.с.2/.

Для обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з по 01.07.2015 року по 01.02.2018 року (час, до якого позивач просить стягнути середній заробіток) беремо середньоденний заробіток і множимо на кількість робочих днів за вказаний період затримки 652. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.07.2015 року по 01.02.2018 року становить 13411 грн. 64 коп. ( 20,57 грн. х 652 р.д. = 13411 грн. 64 коп.). Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в межах заявлених позовних вимог 13411 грн. 64 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.07.2014 року по 01.02.2018 року.

Статтями 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Постановою КМ України, від 21.02.2001р., № 159 затверджено «Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», зокрема визначено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, в тому числі і заробітна плата (грошове забезпечення) (п.п. 2, 3 Порядку).

Таким чином, сума у розмірі 25454,02 грн. вчасно не виплачена ОСОБА_1 з вини відповідача, а тому підлягає компенсації на підставі вищевказаних положень законодавства.

Відповідно до п.4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Позивачем представлено суду розрахунок суми компенсації, згідно якого сума компенсації за період з 01.04.2013 року до 01.02.2018 року становить 53843,60 грн., однак перевіривши правильність розрахунку, суд не погоджується з вказаною сумою, оскільки така розрахована з порушенням вимог Постанови КМ України, від 21.02.2001р., № 159, якою затверджено «Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів,

Згідно розрахунку проведеного судом, компенсація втрати частини грошових доходів позивача за період з 01.04.2013 року до 01.02.2018 року становить 28034 грн. 90 коп. та відповідно підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку.

Індекс споживчих цін з період невиплати доходу100%величина приросту індексу % споживчих цін за період:Сума грошового доходу за періодСума компенсації
з 04.2013- 02. 2018232,2,91351,16466,7169494
з 05.2013- 02. 2018232,2,91650,18864,1360809
з 06.2013- 02. 2018232,2,67837,961111,759515
з 07.2013- 02. 2018232,2,672255,952993,071124
з 08.2013- 02. 2018232,2,91969,051287,93955
з 09.2013- 02. 2018206,6,341004,321068,039824
з 10.2013- 02. 2018234,4,552320,33121,947066
з 11.2013- 02. 2018233,3,612957,933952,233022
з 12.2013- 02. 2018205,5,11254,73267,7524584
з 01.2014- 02. 2018231,1,99961,911269,611407
з 02.2014- 02. 2018231,1,532089,482748,199747
з 03.2014- 02. 2018230,0,141895,932467,451783
з 04.2014- 02. 2018225,5,19338,65423,9575484
з 05.2014- 02. 2018217,8,001916,312261,180435
з 06.2014- 02. 2018210,0,02448,97493,938753
з 07.2014- 02. 2018207,7,941452,781568,081563
з 01.2015- 02. 2018185,,78231,56198,6430913
з 05.2015- 02. 2018135,,48673,5238,9644177
з 07.2015- 02. 2018132,,043843,351231,271615
Сума нарахованої до виплати зарплати 25454,0228034,89595

За наведеного, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України „Монтажник Львів на користь позивача 25454 грн. 02 коп. заборгованості по заробітній платі, 13411 грн. 64 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.07.2015 року до 01.02.2018 року та 28034 грн. 90 коп. компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.04.2013 року до 01.02.2018 року.

Згідно ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1762 грн. судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 89, 263, 264, 265, 280,282 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України „Монтажник Львів на користь ОСОБА_1 25454 грн. 02 коп. заборгованості по заробітній платі, 13411 грн. 64 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.07.2015 року до 01.02.2018 року та 28034 грн. 90 коп. компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.04.2013 року до 01.02.2018 року, а всього - 66900 / шістдесят шість тисяч девятсот/ грн. 56 коп.

Стягнути із Державного підприємства Міністерства оборони України „Монтажник Львів на користь держави 1762 грн. судового збору.

В решті вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: Державне підприємство Міністерства оборони України „Монтажник Львів, , знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Шевченка, 11.

Повне судове рішення складено 01.08.2018 року.

Суддя: