Справа № 177/1575/17
Провадження № 2/177/170/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 липня 2018 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Коваль Н.В.

секретаря судового засідання Зборівської І.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визнання права на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просив суд визнати будинок АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та визначити що ОСОБА_2 та ОСОБА_3за життя належало по ? частині домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_2 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1.

Визнати за позивачем право власності на домоволодіння АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_3, після смерті якої, залишилося спадкове майно.

Звернувшись до нотаріальної контори, для реалізації своїх спадкових прав, позивач отримав від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з тим, що з поданих позивачем документів видно, що спадкове майно, придбано померлою матір'ю позивача, у шлюбі з його батьком ОСОБА_2, а відтак кожному з подружжя належить шлюбна доля, яку в досудовому порядку визначити не можливо, у зв'язку із чим позивач вимушений звернутися до суду.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи, надави надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідачав судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позовних вимог.

Беручи до уваги ту обставину, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі.

У зв'язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2, померла ОСОБА_3, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1

За життя ОСОБА_3 належало домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_3, про що свідчить копія свідоцтва про право власності від 05.02.2002 (а.с.9).

Після смерті матері позивач звернувся до нотаріальної контори, для отримання свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_4 але отримав від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку із тим, що з поданих позивачем документів, видно, що спадкове майно було набуто померлими ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у шлюбі, а відтак кожному з них належить шлюбна доля, яку в досудовому порядку виділити неможливо (а.с.16).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.12), батько позивача - ОСОБА_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_3

Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Таким чином, оскільки будинок набутий в період шлюбу, тому вказане нерухоме майно є об'єктом спільної сумісної власності подружжя «ОСОБА_4».

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Оскільки за життя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 частки, як співвласників у праві спільної сумісної власності на домоволодіння не виділені, між ними не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток у праві спільної сумісної власності, також принцип рівності їх часток, як співвласників у праві спільної сумісної власності не змінений законом чи рішенням суду, тому частки кожного із них, як співвласників домоволодіння є рівними, і кожному окремо, на праві приватної власності належить по 1/2 частці нерухомого майна.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично прийняла ? частину домоволодіння розташованого за адресою: вул. Центральна, 84-А, в с. Новолозуватка, Криворізького району Дніпропетровська область, після смерті чоловіка ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, але належним чином не оформила прийняття зазначеної спадщини.

Відповідно до інформаційної довідки Шостої криворізької державної нотаріальної контори (а.с.53), після смерті ОСОБА_3, до нотаріальної контори звернувся позивач ОСОБА_1, заповіт від імені ОСОБА_3, не посвідчувався, видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_1 (а.с.53).

Відповідно до спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_2, до нотаріальної контори звернувся позивач ОСОБА_1, який отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, на спадкове майно, яке залишилось після смерті його батька (а.с.92-139).

Тобто позивач по справі є єдиним спадкоємцем після смерті батьків, окрім позивача по справі до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, та ОСОБА_2, ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Отже, оскільки, спадковий будинок придбаний подружжям «ОСОБА_4» в шлюбі, але право власності на домоволодіння в державних органах реєстрації нерухомого майна зареєстровано лише за ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що будинок є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки яких за життя подружжя не виділені, суд вважає за необхідне визнати спільною сумісною власністю подружжя «ОСОБА_4», будинок розташований за адресою: АДРЕСА_5, та визначити що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за життя належало по ? частині зазначеного домоволодіння, встановити факт прийняття ОСОБА_3 ? частки зазначеного домоволодіння, після смерті чоловіка ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом та визнати за позивачем право власності на зазначене домоволодіння, в порядку спадкування за законом після смерті матері.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 18, 81, 200, 247, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 1217, 1218, 1241, 1268 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визнання права на спадкове майно- задовольнити.

Визнати домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_5 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 та визначити що ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2, померлому ІНФОРМАЦІЯ_6 за життя належало по ? частині домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_5.

Встановити факт прийняття ОСОБА_3, померлою ІНФОРМАЦІЯ_5,? частки домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_5, після смерті чоловіка ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_3 право власності на домоволодіння розташоване за адресою: вул. АДРЕСА_6, загальною площею 67,0 кв.м., житловою площею 53,0 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, в склад якого входить: «А-1» житловий будинок, «Б»- літня кухня, «В»-гараж, «Д п/д»- підвал, «Г»- сарай, «Е» - душ, «З»- навіс, «Ж» - вбиральня, №1-огорожа, №2- огорожа, №3- огорожа.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: