Справа № 204/3927/17
Провадження № 2/204/100/18
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіної А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, пов'язаної з виплатою страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь недоплаченої суми страхового відшкодування 860 грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 353 грн. 15 коп., суму інфляційного збільшення суми боргу за прострочення строків виплати страхового відшкодування в розмірі 165 грн. 73 коп., суму розміру відсотків за прострочення строків виплати страхового відшкодування в розмірі 37 грн. 84 коп. та суму судових витрат пов'язаних з оплатою правої допомоги в розмірі 4 800 грн. В обґрунтування позову вказала, що 23.12.2013 року о 17 год. 55 хв. у м. Дніпропетровську на вул. Криворізькій, поблизу будинку 60 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Форд Куга», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та пішохода ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці ДТП. Внаслідок вищевказаного ДТП була завдано шкоди дружині загиблого, ОСОБА_3 Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Форд Куга», номерний знак НОМЕР_1. Під керуванням водія ОСОБА_2, який скоїв ДТП не була застрахована, що підтверджується інформацією наявною в централізованій базі даних МТСБ України. Представник позивача 21.11.2016 року повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному ЗУ «Про обов'язкову страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» із заявою на виплату страхового відшкодування, в якій просив перерахувати суму страхового відшкодування на банківські реквізити уповноваженого представника ОСОБА_4 Вказані документи відповідач отримав 21.11.2016 року. Останнім днем виплати позивачу страхового відшкодування є 20 лютого 2017 року включно. Однак, відповідач в порушення Закону № 1961-IV від 01.07.2014 року, здійснив виплату страхового відшкодування лише 11.04.2017 року і не в повному обсязі. Отже, внаслідок неналежного виконання свого зобов'язання відповідачем, позивач має право на стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування, неустойки, інфляційних витрат та трьох відсотків річних. Як вбачається з заяви на виплату страхового відшкодування загальний розмірі страхового відшкодування по даному страховому випадку становить 9 207 грн. однак, вказана сума страхового відшкодування виплачена позивачу у неповному обсязі: замість 9 207 грн. було виплачено лише 8 347 грн. без надання жодних пояснень позивачу з боку МТСБУ. Таким чином, недоплачена сума страхового відшкодування, що належить позивачу становить 860 грн. Згідно чинного законодавства. Відповідач зобов'язаний був виплатити страхову відшкодування позивачу до 20.02.2017 року включно. А тому, період стягнення пені з відповідача починається з 21.02.2017 року по кожну окрему дату надходження частини страхового відшкодування. Відповідач здійснив виплату страхового відшкодування лише 11.04.2017 року, таким чином прострочивши виплату страхового відшкодування на 50 днів. Таким чином, розмір пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за період з 21.02.2017 року по 11.04.2017 року становить 353 грн. 15 коп. Витрати від інфляції за період з 21.02.2017 року по 11.04.2017 року становить 165,73 грн. А 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України, за порушення відповідачем встановлених строків виплати страхового відшкодування за період з 21.02.2017 року по 11.04.2017 року становить 37 грн. 84 коп. Крім того, враховуючи, що позивач не є фахівцем в галузі права, то для захисту своїх прав виникла необхідність звернення до осіб, що надають послуги в галузі права - ТОВ «АВТОПОМІЧ». 24.10.2016 року між позивачем та ТОВ «АВТОПОМІЧ» було укладено договір про надання юридичних послуг предметом якого сторони визначили, що виконавець зобов'язується надати замовнику правову допомогу. За надану правову допомогу позивач сплатив 4 800 грн. Вказана правова допомога була надана з розрахунку вартості однієї нормо години фахівця в галузі права. Що становить 600 грн. Ця сума не перевищує гранично допустимий розмір компенсації витрат на правову допомогу, оскільки гранично допустимий розмір таких витрат на сьогодні становить 640 грн. Враховуючи вищевикладені обставини, позивач звертається до суду з даним позовом.

14 березня 2018 року від представника відповідача до суду надійшло заперечення на позовну заяву, у яких він просив у задоволенні позовної заяви відмовити. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що 21.11.2016 року представник потерпілої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_4 вернувся до МТСБУ з повідомленням про ДТП, з заявою на відшкодування за підписом ОСОБА_1 Так, МТСБУ визначило суму відшкодування у розмірі 8347 грн. Кошти страхового відшкодування були перераховані 11.04.2017 року. Суму 860 грн. косметичні послуги та підготовка тіла до поховання не було сплачено МТСБУ з огляду на те, що чинним законодавством не передбачено відшкодування будь-яких інших витрат, окрім зазначених у ст. 1201 ЦПК України. Таким чином, вони й не можуть бути задоволені. Крім того, вимоги стосовно стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань у сумі 353,15 грн. а також інфляційних витрат 165,73 грн., та три відсотки річних у сумі 37,84 грн., також не можуть бути задоволені, так як між сторонами існує спір з приводу наявності підстав для виплати страхового відшкодування. до вирішення якого страхова компанія не може нести майнової відповідальності за несвоєчасність здійснення виплати. Також, відповідач не визнає суму витрат на правову допомогу у розмірі 4 800 грн., оскільки суду наданий договір про надання правової допомоги від 24.10.2016 року без додатків. Представник позивача зазначає, що він вивчав матеріали і законодавчу базу, проводив аналіз судової практики, складав документи правового характеру» Можливо і тому ТОВ «Автопоміч» ототожнили поняття «юридичні послуги» з «правовою допомогою», а тому витрати на послуги адвоката та відповідно не є судовими витратами в розумінні норм ЦПК України.

У судове засідання позивач не з'явилася, але від її представника до суду надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі та справу слухати без її участі.

Представник відповідача у судове засіданні не з'явився, але від нього до суду надійшла заява, в якій проти задоволення позову він заперечує, просить відмовити у його задоволенні та справу слухати без його участі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У судовому засіданні встановлено, що 23.12.2013 року о 17 год. 55 хв. у м. Дніпропетровську на вулиці Криворізький 60, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Форд Куга, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та пішохода ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці ДТП, що підтверджується витягом з ЄРДР № 0000667.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Форд Куга, номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 не була застрахована.

Відповідно до статті 41.1. ЗУ «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті

1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

У судовому засідання встановлено, що позивач ОСОБА_1 є дружиною загиблого в результаті ДТП ОСОБА_3.

Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

18 листопада 2016 року представник позивача ОСОБА_4 направив на адресу МТСБУ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яке було отримане відповідачем 21 листопада 2016 року (страхова справа 37052). Того ж дня, разом з повідомленням було направлено заяву про виплату страхового відшкодування у розмірі 9 207 грн.

Згідно довідки № 1 від 06.04.2017 року, МТСБУ визначило суму відшкодування потерпілій ОСОБА_1 суму в розмірі 8 347 грн. 11 квітня 2017 року на рахунок представника позивача МТСБУ перерахувало суму страхового відшкодування у розмірі 8 347 грн., що підтверджується випискою по рахунку.

Відповідно до п. 36,2 статті 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Таким чином, відповідач повинен був сплатити суму страхового відшкодування не пізніше 20 лютого 2017 року, а сплатив 11 квітня 2017 року. Період перебігу строку затримки починається з 21 лютого 2017 року.

Таким чином, час затримки виплати страхового відшкодування складає 50 днів.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить стягнути з відповідача недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 860 грн. яка не була врахована під час визначення загальної суми відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, в заяві на виплату страхового відшкодування потерпілою було зазначено суму у розмірі 9 207 грн. Як вже зазначалося, МТСБУ визначило суму відшкодування у розмірі 8 347 грн.

Відповідачем разом з запереченнями на позовну заяву було надано суду дані квитанції. Згідно з квитанцією № 30-1658 від 24 грудня 2013 року, витрати на косметичні послуги та підготовку тіла до поховання коштували 860 грн. Проте, в даній квитанції не зазначено на підготовку тіла якого померлого було витрачено ці кошти, до того ж, платником зазначено ОСОБА_6.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, вимога про стягнення з відповідача недоплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 860 грн. не підлягає задоволенню, оскільки у судовому засіданні не було належними та допустимими доказами доведено факт оплати позивачем витрат на підготовку тіла до поховання.

Що стосується позовних вимог стосовно стягнення з відповідача пені за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 353 грн. 15 коп., суми інфляційного збільшення суми боргу за прострочення строків виплати страхового відшкодування в розмірі 165 грн. 73 коп., суму розміру відсотків за прострочення строків виплати страхового відшкодування в розмірі 37 грн. 84 коп., то суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як уже було встановлено у судовому засіданні, відповідач прострочив виплату позивачу страхового відшкодування на 50 днів. При розрахунку пені, інфляційного збільшення та 3% річних, позивач виходила з того, що загальна сума затриманої виплати страхового відшкодування складає 9207 грн. Проте, у судовому засіданні було встановлено, що сума в розмірі 860 грн., не підлягає стягненню з відповідача на її користь, оскільки не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні. Таким чином, розмір страхового відшкодування, що підлягав виплаті складає 8 347 грн.

Відповідно до п. 36,5 статті 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ст. ст. 610-612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Аналізуючи вказані положення закону, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача пені, інфляційних збитків та трьох процентів річних від вказаної вище суми.

Усього пені Усього прострочених днів Усього до сплати
320.16 грн. 50 8667.16 грн.
Період прострочення Розмір облікової ставки НБУ Кількість днів прострочення Пеня за період
21.02.2017 - 11.04.2017 14 % 50 320.16 грн.

Таким чином, сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за час затримки виплати суми страхового відшкодування складає 320 грн. 16 коп.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Такий правовий висновок зроблений Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 113цс14, який, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Що стосується індексу інфляції, то згідно із Методикою розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженою Наказом Держкомстату № 265 від 27 липня 2007 року індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базисним.

Відповідно до рекомендацій Верховного Суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі № 62-97р від 3 квітня 1997 року, для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, що складають відповідний період, перемножити між собою. У випадках, коли відшкодуванню підлягає сума, яка складається із платежів, які необхідно зробити в різні періоди, кожен платіж збільшується на величину індексу інфляції за відповідний період, а результати додаються.

Таким чином розрахунок індексу інфляції повідомляється Листом Національного банку України, за даними Держкомстату України наступного місяця, який слідує за розрахунковим. Тому, розрахунок індексу інфляції повинен бути до 01.03.2017 року включно, оскільки індекс інфляції за лютий 2017 року не може бути розраховано, на підставі того що за кожен місяць про індекс інфляції повідомляється Листом Національного банку України, за даними Держкомстату України наступного місяця, який слідує за розрахунковим.

Загальний процент індексу інфляції за зазначений період дорівнює 101,8 %. Сума індексу інфляції за березень 2017 року становитиме: 8347 х 1,8% = 150 грн. 25 коп. Таким чином, сума індексу інфляції, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 150 грн. 25 коп.

Крім того, суму 3 % річних, які на підставі ст. 625 ЦК України, належать позивачу за прострочення відповідачем виконання свого зобов'язання, належить розраховувати наступним чином: 3% / 365 днів = 0,008219178 (сума основного боргу х 0,008219178 / 100) х кількість днів прострочення зобов'язання = сума пені.

Таким чином, сума 3 % річних складає 34 грн. 30 коп., яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути пеню у розмірі 320 грн. 16 коп., індекс інфляції у розмірі 150 грн. 25 коп., 3% річних у розмірі 34 грн. 30 коп., а всього 504 грн. 71 коп.

Що стосується вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 4 800 грн., то дана вимога задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

До матеріалів позовної заяви позивачкою додано договір про надання юридичних послуг від 24.10.2016 року укладений між ТОВ «Автопоміч» як виконавцем та ОСОБА_1 як замовником. Як доказ надання правової допомоги, також долучено квитанцію про оплату правової допомоги на суму 4 800 грн. На підтвердження вказаної суми витрат надано розрахунок суми винагороди за надану правову допомогу від 27.06.2017 року, який підписаний директором ТОВ «Автопоміч» ОСОБА_4

Оскільки, відповідно до чинного законодавства України, до судових витрат відноситься професійна правнича допомога адвоката, а ТОВ «Автопоміч» не є адвокатом, то підстав для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 4 800 грн. суд не вбачає.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено судовий збір у розмірі 234 грн. Решту судового збору у розмірі 470 грн. 80 коп. необхідно компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 15, 509, 526, 530, 610-612, 625 ЦК України, ст. ст. 4, 81, 133, 137, 141, 259, 263- 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1) до Моторного (транспортного) страхового бюро України (місце знаходження: м. Київ, Русанівський бульвар буд. 8, ЄРДПОУ 21647131) про відшкодування шкоди, пов'язаної з виплатою страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 320 грн. 16 коп., індекс інфляції у розмірі 150 грн. 25 коп., 3% річних у розмірі 34 грн. 30 коп., а всього 504 грн. 71 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь держави судові витрати у розмірі 234 грн., решту суми судового збору у розмірі 470 грн. 80 коп. компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т. О. Дубіжанська