Провадження № 2/712/1007/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2018 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ТІТОВА О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 МКБ» до ОСОБА_2, СОЛОДРАЙ ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 18 червня 2008 року між ВАТ «ОСОБА_1 МКБ», правонаступником якого є АТ «ОСОБА_1 МКБ» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № К/08-54, за яким остання отримала кредит в сумі 28 410 доларів США для придбання автотранспортного засобу MITSUBISHI OUTLANDER, 2008 року випуску. На строк по 17 серпня 2015 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12% річних, комісійних, штрафів та пені.

З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором ОСОБА_5 укладено договір поруки № П/08-22 від 18 червня 2008 року з ОСОБА_4, за яким поручитель несе солідарну відповідальність за виконання боржником зобовязань за кредитним договором.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 березня 2013 року з відповідачів стягнуто солідарно на користь ОСОБА_5 заборгованість за Кредитним договором № К/08-54 станом на 18 вересня 2012 року в розмірі 11913 доларів США, з них: 10 746 доларів США сума боргу за кредитним договором, 1046,53 долари США нараховані та несплачені відсотки, 56,25 долари США пеня за несвоєчасну сплату процентів, 61,66 долари США пеня за несвоєчасну сплату основного боргу.

Апеляційним судом м. Києва від 09 квітня 2014 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 березня 2013 року вказане рішення суду залишено без змін.

Однак боржник до цього часу ухиляється від належного виконання зобовязань по кредитному договору. Тому станом на 11 вересня 2017 року має заборгованість в сумі 20 409,78 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 11 вересня 2017 року становить 532 143 грн. 46 коп. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 10 746 грн., яка була задоволена рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 березня 2013 року.

Отже, заборгованість, яка має бути стягнута з відповідачів становить 9 663,78 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 11 вересня 2017 року становить 251 963 грн. 28 коп.

В подальшому ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про зміну предмету позову, по якій просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 курсову різницю за кредитним договором № К/08-54 від 18 червня 2008 року, що станом на 05 грудня 2017 року становить 8 369,56 долари США, що згідно з курсом НБУ на звітну дату становить 227 735 грн. 73 коп.; стягнути з відповідача ОСОБА_6 курсову різницю за кредитним договором № К/08-54 від 18 червня 2008 року, що станом на 05 грудня 2017 року становить 8 369,56 долари США, що згідно з курсом НБУ на звітну дату становить 227 735 грн. 73 коп.; стягнути з відповідача ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором станом на 05 грудня 2017 року в сумі 6 954,30 доларів США, що згідно з курсом НБУ на звітну дату становить 189 226 грн. 50 коп.

В подальшому ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог, по якій просив стягнути з відповідачів солідарно курсову різницю за Кредитним договором № К/08-54 від 18 червня 2008 року, що станом на 05 грудня 2017 року становить 8 369,56 доларів США, що згідно з курсом НБУ на звітну дату становить 227 735 грн. 73 коп.; стягнути з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_5 суму донарахованих відсотків за Кредитним договором , що станом на 05 грудня 2017 року 6 767,63 долари США, що згідно з курсом НБУ на звітну дату становить 184 183 грн. 30 коп., та 4 581 грн. 81 коп. пеню за несвоєчасну сплату відсотків.

Представник позивача до судового засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнала та просила у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позову відмовити та пояснила, що боргових зобовязання перед ОСОБА_5 на даний час не мають.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

Як встановлено в судовому засіданні, 18 червня 2008 року між ВАТ «ОСОБА_1 МКБ», правонаступником якого є АТ «ОСОБА_1 МКБ» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № К/08-54, за яким остання отримала кредит в сумі 28 410 доларів США для придбання автотранспортного засобу MITSUBISHI OUTLANDER, 2008 року випуску. На строк по 17 серпня 2015 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12% річних, комісійних, штрафів та пені.

З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором ОСОБА_5 укладено договір поруки № П/08-22 від 18 червня 2008 року з ОСОБА_4, за яким поручитель несе солідарну відповідальність за виконання боржником зобовязань за кредитним договором.

30 листопада 2011 року ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_5 з заявою про розірвання кредитного договору № К/08-54. З даної заяви вбачається, що 18 червня 2008 року між ОСОБА_4 та акціонерним страховим товариством «Вексель» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів , а саме автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, № 202-108/08 ЧК строком до 18 червня 2009 року. Під час дії Договору страхування, 02 серпня 2008 року о 20 год. 30 хв. за адресою: с. Свидівок Черкаського району, вул. Б. Хмельницького 104, сталася дорожньо-транспортна пригода - наїзд на перешкоду, внаслідок чого застрахований транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Згідно звіту № 1208 від 06 листопада 2008 року матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 внаслідок ДТП складає 57 673 грн. 58 коп. Страхова компанія відмовилася виплачувати завдані збитки. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2010 року з АСТ «Вексель» на її користь стягнуто страхову виплату в сумі 56 661 грн. 58 коп. Але вказана сума з АСТ «Вексель» не стягнута, оскільки постановою господарського суду м. Києва від 18 травня 2010 року останнє визнано банкрутом. У звязку зі зміною істотних обставин просила зробити перерахунок заборгованості по кредитному договору за курсом долара, що діяв на 02 серпня 2008 року та розірвати кредитний договір від 18 червня 2008 року.

02 липня 2012 року ОСОБА_2 направила до ОСОБА_5 (в порядку ст. 641 ЦК України), в якій зокрема просила укласти з нею договір уступки належного їй на праві вимоги до АСТ «Вексель» на загальну суму 56 661 грн. 58 коп. в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором.

ОСОБА_5 вимоги боржника не задовольнив, натомість направив відповідачам вимоги від 07 липня 2012 року, в якій зазначено, що станом 04 липня 2012 року за кредитним договором № К/08-54 від 18 червня 2008 року, загальний розмір заборгованості боржника перед кредитором склав 11 572,36 долари США.

10 липня та 03 серпня 2012 року відповідачі направили ОСОБА_5 заперечення на вказані вимоги та просили задовольнити вказану вище оферту, здійснити перерахунок суми заборгованості без нарахувань штрафних санкцій та пені за урахуванням заяви на розірвання кредитного договору.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 березня 2013 року з відповідачів стягнуто солідарно на користь ОСОБА_5 заборгованість за Кредитним договором № К/08-54 станом на 18 вересня 2012 року в розмірі 11913 доларів США, з них: 10 746 доларів США сума боргу за кредитним договором, 1046,53 долари США нараховані та несплачені відсотки, 56,25 долари США пеня за несвоєчасну сплату процентів, 61,66 долари США пеня за несвоєчасну сплату основного боргу.

Апеляційним судом м. Києва від 09 квітня 2014 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 березня 2013 року вказане рішення суду залишено без змін.

На виконання вказаного рішення 17 січня 2014 року Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_6 солідарно на користь ОСОБА_5 боргу за Кредитним договором № К/08-54 станом на 18 вересня 2012 року в розмірі 11913 доларів США, що становить за курсом НБУ за гривневим еквівалентом станом на 18 червня 2012 року 95 224 грн. 13 коп.

Постановою Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 06 грудня 2017 року виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа закінчено, у звязку з повним фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом.

Позивач вважає, що у звязку з несвоєчасним отриманням ним всієї суми заборгованості, встановленої рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 березня 2018 року, мають право на стягнення з відповідачів солідарно курсової різниці за Кредитним договором № К/08-54 від 18 червня 2008 року, що станом на 05 грудня 2017 року становить 8 369,56 доларів США, що згідно з курсом НБУ на звітну дату становить 227 735 грн. 73 коп.; та стягнення з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_5 суми донарахованих відсотків за Кредитним договором , що станом на 05 грудня 2017 року 6 767,63 долари США, що згідно з курсом НБУ на звітну дату становить 184 183 грн. 30 коп., та 4 581 грн. 81 коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків.

Проте, з даним твердженням позивача суд не може погодитися, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України).

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання , на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У абз.1,2 п.17 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України , оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.526,599 ЦК України.

Аналізуючи вказані норми закону, суд вважає, що підстави для стягнення курсової різниці між раніше стягненим боргом за рішенням суду і між сумою боргу на час подачі позовної заяви, виходячи з нового курсу обміну відсутні, оскільки, по - перше, збитки позивача по кредитному договору на вказану суму не відображені у його балансі, а погашення заборгованості відбулося у національній валюті, виходячи з офіційного курсу Національного банку України (далі - НБУ) на момент ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості за договором; по-друге, спір між сторонами вирішено судом, рішення виконано у повному обсязі.

Такий висновок суду узгоджується з висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року по справі № 750/8676/15-ц та від 14 лютого 2018 року по справі № 564/2199/15-ц, які суд зобов'язаний враховувати при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин в силу вимог ч.4 ст.263 ЦПК України.

Так, у постанові від 30.05.2018 року ОСОБА_7 визначилась з поняттям «курсова різниця» та зі сферою його застосування.

Відповідно до Положення (стандарт) бухгалтерського обліку «Вплив змін валютних курсів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10 серпня 2000 року N 193 та Порядку відображення в обліку операцій в іноземній валюті, затвердженого Наказом Державного казначейства України від 24 липня 2001 року № 126, іноземна валюта - валюта інша, ніж валюта звітності.

Курсова різниця - різниця, яка є наслідком відображення однакової кількості одиниць іноземної валюти в національну валюту України при різних валютних курсах. Курсові різниці визначаються за монетарними статтями балансу.

Монетарні статті - статті балансу, що відображають грошові кошти в касі, на рахунках в установах банків, а також такі активи і зобов'язання, що будуть отримані чи сплачені у фіксованій чи визначеній сумі грошей або їх еквівалентів.

До монетарних статей відносяться грошові кошти в іноземній валюті, що знаходяться в касі чи на банківському рахунку підприємства; дебіторська заборгованість за відправлені нерезиденту товари, по якій очікується дохід в іноземній валюті; кредиторська заборгованість, що виникла внаслідок отримання підприємством товарів у нерезидента на умовах наступної оплати та для погашення якої, як очікується, підприємство сплатить певну суму грошових коштів в іноземній валюті.

Виходячи з поняття «курсова різниця», можна виділити чотири періоди, за які здійснюється перерахунок заборгованості в іноземній валюті для визначення курсових різниць. Це періоди між:

- датою відображення операції в бухгалтерському обліку і датою фактичного здійснення розрахунків;

- датою відображення операції в бухгалтерському обліку і датою складання бухгалтерської звітності за звітний період;

- датою складання бухгалтерської звітності за попередній звітний період і датою фактичного здійснення розрахунку;

- датою складання бухгалтерської звітності за попередній звітний період і датою складання бухгалтерського звіту за звітний період.

Курсові різниці розраховуються за положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.

Наведене дає право зробити висновок, що курсові різниці застосовуються у фінансовій звітності підприємств при веденні бухгалтерського обліку.

Доказів такого відображення курсової різниці у балансі позивача Банком суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення курсової різниці за кредитним договором, так як вимоги позивача не ґрунтуються на законі.

З моменту ухвалення вказаних рішень, яким вирішено спір сторін щодо боргових зобов'язань відповідачів, правовідносини сторін перейшли в іншу площину - площину виконання судового рішення. Ці правовідносини врегульовані спеціальним законом Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, згідно положень абзацу 2 пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, і не надає права на нарахування і отримання відсотків за Кредитним договором (нарахування і отримання яких можливо лише у разі стягнення коштів за виконавчим написом нотаріуса, згідно положень абзацу 3 пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5).

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення донарахованих відсотків не підлягає до задоволення. Враховуючи, що строк дії договору сплинув, позивач позбавлений права також і на стягненні пені у розмірі, передбаченому кредитним договором, а має право тільки на стягнення штрафних санкцій, передбачених ч.2ст.625 ЦК України.

Таким чином, після ухвалення рішень суду про стягнення суми боргу, позивач має право лише на отримання інфляційного нарахування на суму боргу, виражене в національній валюті та на три проценти річних від простроченої суми боргу, згідно положень ст. 625 ЦК України. Позовних вимог про стягнення з боржників сум в порядку ч.2 ст.625 ЦК України позивачем не заявлено.

Отже, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.12,13,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 526, 625, 1054, 1055 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Публічному акціонерному товариству «ОСОБА_1 МКБ» в задоволені позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 30 липня 2018 року.