Справа № 462/4606/18
УХВАЛА

01 серпня 2018 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н.М., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 до Держави Україна, в особі Державної казначейської служби України, Шевченківського районного суду м. Львова в особі судді Шевченківського районного суду м. Львова Зими Ірини Євстафіївни про відшкодування моральної шкоди,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Держави Україна, в особі Державної казначейської служби України, Шевченківського районного суду м. Львова в особі судді Шевченківського районного суду м. Львова Зими Ірини Євстафіївни про відшкодування моральної шкоди, в якому просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 25000 грн.

У відповідності до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Разом з тим, між позивачем та судом (відповідачем) такі правовідносини не виникають, тому такі справи не можуть бути підсудні судам загальної юрисдикції, оскільки не пов'язані із захистом прав, свобод чи інтересів у публічно-правових відносинах від порушень з боку органів державної влади, так як оскаржені позивачем дії вчинені при здійсненні правосуддя, а тому законність таких дій може перевірятися лише судом вищої інстанції в порядку передбаченому процесуальним законом.

Частиною 1 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» роз'яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Законність процесуальних актів і дії (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Тобто подання окремого позову проти суду є протиправним втручанням у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність (ст.ст.126, 129 Конституції України).

Як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся з позовом до Держави Україна, в особі Державної казначейської служби України, Шевченківського районного суду м. Львова в особі судді Шевченківського районного суду м. Львова Зими Ірини Євстафіївни про відшкодування моральної шкоди, покликаючись на те, що суддя Шевченківського районного суду м. Львова Зима І.Є. постановила ухвалу про повернення скарги ОСОБА_1 на бездіяльність заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 2, ОСОБА_2, яка, як вважає ОСОБА_1, порушує його права та в звязку з чим йому, заподіяно моральну шкоду у розмірі 25000 грн. Інших позовних вимог та іншого предмету позову, крім визначеного, позовна заява не містить.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 Цивільно-процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, -

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, в особі Державної казначейської служби України, Шевченківського районного суду м. Львова в особі судді Шевченківського районного суду м. Львова Зими Ірини Євстафіївни про відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали негайно надіслати позивачеві.

Відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя/підпис/ ОСОБА_3

З оригіналом згідно.

Суддя: