Номер провадження: 22-ц/785/1722/18
Номер справи місцевого суду: 502/532/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Черевка П.М., Дрішлюка А.І.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 08 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Дмитрівська сільська рада Кілійського району Одеської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання заповіту нікчемним, -

встановив:

31.03.2017 року позивач звернулася до Кілійського районного суду Одеської області з позовом про визнання недійсним заповіту посвідченого 13 жовтня 2016 року секретарем виконкому Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 88, номер у спадковому реєстрі 60143258, яким ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, заповідав все своє майно сину ОСОБА_2.

Підтримуючи позов, позивач та представник зазначають, що 17 листопада 1974 року позивач ОСОБА_3 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб.

28.10.2016 року помер чоловік позивача ОСОБА_9. Після смерті чоловіка позивач звернулась до приватного нотаріусу Кілійського районного нотаріального кругу ОСОБА_10 із заявою про прийняття спадщини і їй стало відомо, що ОСОБА_9 залишив заповіт, посвідчений секретарем Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області. Позивачу стало відомо, що посвідчення заповіту секретарем виконкому Дмитрівської сільської ради було вчинено за місцем проживання заповідача ОСОБА_9 в с. Шевченкове, Кілійського району Одеської області, тобто за межами села Дмитрівна, Кілійського р-ну, за межами адміністративно територіальної одиниці Дмитрівської сільської ради. В звязку з зазначеним, сторона позивача вважає, що заповіт посвідчено особою, яка не мала на це права, а тому відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України є нікчемним. Також зазначають, що волевиявлення заповідача, викладене в заповіті не відповідало його волі, оскільки він страждав на сліпоту в звязку з чим не міг усвідомлювати значення своїх дій.

Відповідач з позовом не згоден, та пояснює, що його батько ОСОБА_9 вирішив зробити заповіт на його користь. В звязку з тим, що в батька були хворими ноги, він попросив привести до дому секретаря сільської ради для оформлення заповіту. Відповідач звернувся до Шевченківської сільської ради, але виявилось, що секретар сільської ради перебував у відпустці. Тоді він звернувся до Дмитрівської сільської ради з проханням оформити батьку заповіт. Він привіз секретаря Дмитрівської сільської ради в с. Шевченкове, додому до батька по вул. Одеська, буд. 2, де у присутності двох свідків батько пояснив секретарю Дмитрівської сільської ради про те, що він хоче заповісти все своє майно йому, ОСОБА_2. Потім він відвіз секретаря сільської ради до Дмитрівської сільської ради, де вона підготувала проект заповіту, та знову повернулися додому до ОСОБА_9, де заповіт було прочитано та підписано заповідачем, свідками та секретарем Дмитрівської сільської ради. Заповідати йому своє майно батько вирішив тому, що саме відповідач доглядав його.

Представник третьої особи Дмитрівської сільської ради в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підтримали позов.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 08 червня 2017 року позов задоволено. Визнано нікчемним заповіт, записаний та посвідчений 13 жовтня 2016 року секретарем виконкому Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за № 88, номер у спадковому реєстрі 60143258, яким ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 заповідав все своє майно сину ОСОБА_2.

На вказане рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що секретар виконкому Дмитрівської сільської ради ОСОБА_8 є повноважною особою для посвідчення заповіту; ОСОБА_9 був дієздатною особою, хоча має певні вади здоровя (сліпий); судом порушена таємниця нарадчої кімнати.

У судове засідання у суді апеляційної інстанції, призначене на 18.07.2018 року, сторони у справі не зявились.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 27.07.2018 року, про що зазначено у вступній частині постанови апеляційного суду Одеської області.

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

01 листопада 2016 року помер ОСОБА_9, чоловік позивача ОСОБА_3 (а.с. 13-15).

Відповідно до заяви ОСОБА_3 про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_9, підпис на якій засвідчено секретарем Шевченківської сільської ради, позивач звернулася до приватного нотаріусу Кілійського районного округу ОСОБА_11 із зазначеною заявою 21 лютого 2017 року (а.с. 16).

Згідно до ОСОБА_8 про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкова справа № 60364646 після смерті ОСОБА_9, який помер 28.10.2016 року, заведена 13.03.2017 року приватним нотаріусом Кілійського районного округу ОСОБА_11 (а.с. 18).

У заповіті, копія якого надана Дмитрівською сільською радою Кілійського району Одеської області, зазначено, що заповіт складено в с. Дмитрівна, Кілійського району Одеської області 13.10.2016 року о 11 год. 00 хв. Зазначено, що ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає та зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, діючи добровільно, без будь-якого примусу як фізичного та і морального, розуміючи своїх дій, на випадок свої смерті робить таке розпорядження: все його майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що він законом матиме право і що буде належати йому на момент смерті, заповідає сину ОСОБА_2.

У звязку з тим, що заповідач за станом здоровя не може особисто прочитати заповіт, тому на його прохання та в його присутності заповіт і до його підписання уголос прочитано запрошеними ним свідками: ОСОБА_12 та ОСОБА_13.

В заповіті зазначено, що на прохання заповідача з його слів за допомогою загальноприйнятих засобів, записано секретарем сільської ради вірно: до його підписання прочитаний заповідачу секретарем сільради й свідками уголос, підписаний особисто заповідачем та свідками о 11 годині 00 хв., за адресою: с. Дмитрівка, вул. Миру, 96-а, Кілійського району, в двох примірниках, один з яких залишається на зберіганні в справах виконкому Дмитрівської сільської ради, за адресою село Дмитрівка, вул. Миру, 96а, а другий - видається заповідачу. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 88 (а.с. 36).

Відомості про заповіт внесено до Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) за № 60143258 (а.с. 17).

Згідно інформації виконкому Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, станом на 13 жовтня 2016 року секретар Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області ОСОБА_14, на яку було покладено вчинення нотаріальних дій, перебувала у відпустці. На період її відпустки ці обовязки на іншу особу не покладались.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 показали, що в жовтні 2016 року вони були запрошені до ОСОБА_9, а саме до його будинку по вул. Одеська, буд. 2 в с. Шевченкове, Кілійського району Одеської області, в якості свідків під час складення заповіту. В їх присутності, а також у присутності секретаря Дмитрівської сільської ради Кілійського району, ОСОБА_9 заявив, що він бажає заповісти все своє майно своєму сину ОСОБА_2. Після цього секретаря сільради відвезли в с. Дмитрівну, де вона підготувала заповіт, та повернулися в с. Шевченкове, додому до заповідача. Секретар та свідки прочитали заповіт, після чого підписали його. Свідки пояснили, що на той час секретар Шевченківської сільської ради перебував у відпустці, тому запросили секретаря Дмитрівської сільської ради. Заповідач ОСОБА_9, посилаючись на хворобу ніг, просив, щоб секретар сам приїхав до нього додому, що і було зроблено.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що посвідчення заповіту ОСОБА_9 було здійснено 13 жовтня 2016 року секретарем Дмитрівської сільської ради Кілійського р-ну Одеської області ОСОБА_8, в приміщенні житлового будинку № 2 по вул. Одеська в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області, за місцем проживання заповідача.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обовязок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної відповідності. В населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про нотаріат» у сільських населений пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують заповіти (крім секретних)

Статтею 41 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом чи посадовою особою органів місцевого самоврядування, за винятком випадків, передбачених статтями 9, 55, 60, 65, 66, 70-73, 85, 93 і 103 цього Закону, та інших випадків, передбачених законодавством України.

Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в держаному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, чи приміщенні органів місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може зявитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями.

Як зазначено в п. 6 узагальнення, прийнятому на засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року, посвідчення заповіту, що здійснюється із порушенням норма ст. 1251 ЦК України, є підставою нікчемності заповіту відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України. Відсутність у тексті заповіту, що він складався та посвідчувався поза приміщенням нотаріальної контори, виконкому місцевої ради, але в межах нотаріального округу, не є істотною умовою для визнання заповіту недійсним, якщо судом буде встановлено, що форма заповіту відповідає вимогам ст. 1247 ЦК України і волевиявлення заповідача було вільним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це право, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляді цивільних та кримінальних справ, викладеної у справі за № 6-2цс13 у силу статті 13-1 Закону України «Про нотаріат», згідно пункту 11 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 нотаріальний округ територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце приватного нотаріуса. Нотаріальні округи визначаються відповідно до адміністративно- територіального устрою України. У містах з районним поділом округом діяльності нотаріуса є вся територія міста. У разі зміни адміністративно-територіального поділу України, в результаті якого розташування робочого місця приватного нотаріуса увійшло до іншого нотаріального округу, нотаріальна діяльність відповідних нотаріусів повинна бути зареєстрована в цьому нотаріальному окрузі. Нотаріальні дій вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може зявитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваного правочину, такі нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах нотаріального округу. Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених Законом. Нотаріальна діяльність здійснюється нотаріусом в межах свого нотаріального округу незалежно від того, де знаходиться приміщення, яке робочим місцем нотаріуса: в межах нотаріального округу або поза його межами.

Таким чином, діюче законодавство, яке регулює вчинення нотаріальних дій, повязує місце їх вчинення з робочим місцем як нотаріуса, так і посадової особи органу місцевого самоврядування, а також з певною територією - з нотаріальним округом для нотаріусів, а також з територією, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу місцевого самоврядування, в даному випадку село Дмитрівка. Узвязку із зазначеним, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що оскаржена нотаріальна дія - складення заповіту, вчинена особою, яка не мала на це право, що є підставою для визнання заповіту нікчемним та задоволення позову.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Судова колегія звертає увагу, що у Заповіті вказано недостовірну інформацію про місце складання заповіту. Так вказано, що заповіт підписаний особисто заповідачем та свідками о 11 годині 00 хвилин за адресою: с. Дмитрівка, вул. Миру, 96а, Кілійського району. Однак з пояснень відповідача та показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12, а також з апеляційної скарги вбачається, що фактично дії складення заповіту були здійсненні вдома у заповідача за адресою: Одеська область, Кілійський район, с. Шевченкове, вул. Одеська, 2.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції таємниці нарадчої кімнати не знайшли свого підтвердження, так як належних та допустимих доказів, які б доводили факт спілкування судді поза межами нарадчої кімнати з учасниками процесу чи іншими особами з приводу справи, що розглядалась.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з журналу судового засідання (а.с. 81-83) вбачається, що суддя видалився до нарадчої кімнати 07.06.2017 року о 16:06 год (тобто наприкінці робочого дня) та проголосив вступну та резолютивну частину рішення о 09:08 год наступного робочого дня 08.06.2017 року.

Доводи апеляційної скарги щодо дієздатності заповідача не можуть бути прийняті до уваги, так як суд першої інстанції в своєму рішенні жодним чином не послався на недієздатність ОСОБА_9, що свідчить про те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги ці доводи позовної заяви.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують зазначені вище висновки суду першої інстанції і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 08 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді А.І. Дрішлюк

ОСОБА_15

Повне судове рішення складено 27.07.2018 року.

Суддя Р.Д. Громік