Справа № 627/294/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2018 р. смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області

у складі головуючого - Вовк Л.В.

з участю секретаря - Казакової О.С.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання незаконними та не чинними з моменту прийняття наказів та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, треті особи : ОСОБА_4, ОСОБА_5 , державний реєстратор прав на нерухоме майно Краснокутської РДА,

в с т а н о в и в :

В провадженні Краснокутського районного суду Харківської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання незаконними та не чинними з моменту прийняття наказів та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

В ході судового засідання представник позивача подав заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову , шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку.

В обґрунтування заяви, позивач вказав, що відповідач ОСОБА_3 відчужив спірну земельну ділянку ОСОБА_6 відповідно до договору купівлі-продажу та з метою недопущення подальшого продажу земельної ділянки,просить накласти арешт на нерухоме майно.

Суд, розглянувши дану заяву, вислухавши пояснення представника позивача,дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Так, загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Види забезпечення позову визначені законодавцем у ст. 150 ЦПК України.

Згідно вказаної правової норми позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно, що належать відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані й інші види забезпечення, які не передбачені цією процесуальною нормою, чи застосовано кілька видів забезпечення позову.

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Суд, враховує, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Суд вважає , що заява представника позивача про забезпечення позову передчасна та подана без будь-яких доказів на підтвердження своїх вимог. З'ясувавши обсяг позовних вимог , на даний час у суду не має підстав вважати , що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, тому заява про забезпечення позову підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

постановив :

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі , шляхом накладення арешту на земельну ділянку , за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання незаконними та не чинними з моменту прийняття наказів та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень залишити без задоволення..

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Краснокутський районний суд шляхом подачі в 15-денний строк з дня винесення ухвали, апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_7