АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 лютого 2018 року по справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Міністерство юстиції України, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даною заявою, посилаючись на те, що постановами від 23.07.09 року та від 19.11.09 року Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська двічі призначалось проведення щодо заявника судово-психіатричної експертизи у справі №3-1954/09 про адміністративне правопорушення. Строк проведення стаціонарної експертизи (до 30 діб) вдвічі перевищує максимальний строк покарання за адміністративне правопорушення (15 діб). Це вказує на те, що справжньою метою призначення експертиз було покарати ОСОБА_2 На це вказує також і той факт, що постанова про призначення повторної експертизи від 19.11.2009 року винесена поза межами трехмісячного строку, відведеного КУпАП на розгляд справ про адміністративні правопорушення, коли особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вже не може бути піддана адміністративному стягненню та справа підлягає закриттю. На справжню мету призначення згаданих експертиз, на думку заявника, також вказує й застереження Апеляційного суду Дніпропетровської області, зазначене в його постанові від 14.08.2009 року про відмову в оскарженні згаданої постанови Красногвардійського районного суду від 23.07.2009 року, в якому зазначено, що експертиза призначена для виховання заявника в дусі демократії. Тому заявник просив встановити факт, який для нього має юридичне значення, про те що «постановами від 23.07.09 та від 19.11.09 Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі №3-1954/09 про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи та повторної експертизи, суд карав заявника».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2018 року в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне зясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення його заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Згідно абз. 3 п. 3 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Також п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України, що стверджується письмовою розпискою заявника та представника заінтересованої особи Міністерство юстиції України (а.с.62).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог заяви, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення відсутні, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.07.2009 р. у справі про адміністративне правопорушення №3-1754/09 призначено стаціонарну судово-психіатричну експертизу правопорушника ОСОБА_2, на вирішення експертизи поставлено наступні питання (а.с. 16-17):

- чи страждає правопорушник ОСОБА_2 будь-яким психічним захворюванням?;

- якщо страждає, то міг ОСОБА_2 усвідомлювати свої дії або керувати ними при здійсненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-3 КупАП?;

- чи знаходився правопорушник ОСОБА_2 в момент здійснення правопорушення у тимчасовому хворобливому стані і чим міг він усвідомлювати свої дії або керувати ними?

Також постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2009 року у вказаній вище справі №3-1754/09 призначено повторну стаціонарну судово-психіатричну експертизу правопорушника ОСОБА_2, на вирішення якої було поставлено перелічені вище запитання (а.с. 14-15).

У якості мети призначення зазначених експертиз суд вказав необхідність встановлення осудності заявника, для чого потрібні спеціальні знання.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.08.2009 року було визначено, що постанова судді місцевого суду про призначення експертизи не відноситься до обєктів апеляційного перегляду в порядку, визначеному ст.294 КУпАП, у звязку з чим апеляційну скаргу заявника на постанову про призначення судово-психіатричної експертизи від 23.07.2009 року, повернуто заявнику (а.с. 11).

В описовій частині постанови апеляційного суду від 14.08.2009 року вказано, що «апеляційна скарга подана через місцевий суд 31.07.2009 протягом передбаченого ч.2 ст.294 КУпАП строку на постанову судді цього суду, якою в цілях вирішення цієї справи з виконанням завдань виховання громадян в дусі додержання законності, поваги до правил співжиття у демократичному суспільстві за ст.ст.1, 6 КУпАП призначена стаціонарна судово-психіатрична експертиза особи, яка притягується до відповідальності» (а.с.11).

У параграфі 16 рішення Європейського суду з прав людини від 26.02.15 року у справі «ОСОБА_2 проти України (№2)», заява №45797/09 встановлено, що «14 серпня 2009 року апеляційний суд Дніпропетровської області залишив апеляційну скаргу заявника на постанову від 23 липня 2009 року без розгляду. Суд зазначив, що оскаржувана постанова стосувалась процесуального питання і оскарженню не підлягала».

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч. 1 ст. 24 КУпАП, за вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення: 1) попередження; 2) штраф; 2-1) штрафні бали; 3) оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об'єктом адміністративного правопорушення; 4) конфіскація: предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об'єктом адміністративного правопорушення; грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення; 5) позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; 5-1) громадські роботи; 6) виправні роботи; 6-1) суспільно корисні роботи; 7) адміністративний арешт; 8) арешт з утриманням на гауптвахті.

Зазначені вище постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі №3-1754/09 (помилково вказаного заявником як №3-1954/09) про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи та повторної експертизи заявника, не містять посилань на застосування до ОСОБА_2 перелічених вище видів стягнень.

Як вбачається зі змісту постанови Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 липня 2009 року, зокрема, було зазначено, що «дослідивши матеріали справи та вислухавши ОСОБА_2, суд вважає, що для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності останнього, по справі необхідно призначити стаціонарну судово-психіатричну експертизу». При цьому суд послався на ст.ст. 17, 20 КУпАП, зазначивши, що «не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час здійснення протиправного діяння чи бездіяльності знаходилася в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу своєї діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану» (а.с. 16).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про встановлення факту, що постановами від 23.07.2009 року та від 19.11.2009 року Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі №3-1754/09, про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи та повторної експертизи, суд карав заявника.

Доводи апелянта про незаконність та безпідставність вищевказаних постанов Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.07.2009 року та від 19.11.2009 року у справі №3-1754/09, - не свідчать про доведеність факту, який позивач просив встановити в заяві, що розглядається.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді