Провадження № 2/161/53/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі Шолом С.І.,

з участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьк цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В:

10 серпня 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від спільного подружнього життя з 24.11.2002 року по 11.11.2014 року, у сторін народились діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з позивачем та знаходяться на його утриманні.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 10.12.2015 року було визначено місце проживання дітей з позивачем, ОСОБА_3

В рішенні зазначено, що з липня 2014 року відповідач ОСОБА_1, залишивши дітей проживати з батьком у місті Києві, переїхала на постійне місце проживання у місто Луцьк.

Позивач зазначає, що відповідач самоусунулась від виконання своїх батьківських обовязків, тривалий час не цікавилась дітьми, не забезпечувала їх матеріально.

Діти відвідують гуртки, оплачується їх щоденне харчування у школі, здійснюються витрати на купівлю одягу, харчування, що складає значну долю витрат.

Позивач вказує, що його доходів є недостатньо для забезпечення найнеобхіднішого для дітей. Вказує, що відповідач офіційно ніде не працевлаштована, однак це не позбавляє її обовязку утримувати їх дітей.

Позивач просить суд стягувати з ОСОБА_1 в його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 1500 гривень на кожну дитину, щомісяця, а також стягнути заборгованість по аліментам з липня 2014 року до серпня 2016 року.

В ході судового розгляду позивач уточнив вимоги та просив стягувати з ОСОБА_1 в його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 2000 гривень на кожну дитину, щомісяця, решту позовних вимог просив залишити без розгляду.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 06.07.2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по аліментам з липня 2014 року до серпня 2016 року з розрахунку по 1500 гривень на кожну дитину, щомісяця. залишено без розгляду.

В судове засідання позивач та його представники не зявились, від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі його представника, заявлені позовні вимоги підтримує та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позову відмовити з підстав зазначених в її письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.11.2002 року по 11.11.2014 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.11.2014 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с. 5).

Від спільного подружнього життя у сторін народилось двоє синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії І-ЕГ № 200740, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії І-ЕГ № 200738 (а.с. 3, 4).

Згідно цих свідоцтв батьком дітей зазначено ОСОБА_2, їх матірю ОСОБА_1.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Неповнолітні діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, 14.10.2008 року, з моменту подачі даного позову та на даний час проживають у квартирі, належній на праві власності батькам позивача ОСОБА_3 та знаходяться на утриманні ОСОБА_3

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 10 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 19 липня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено. Визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з батьком ОСОБА_3 Визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, разом з батьком ОСОБА_3 (а.с. 6-9).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.02.2017 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 19 липня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.02.2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору- Служба у справах дітей Луцької міської ради, про визначення місця проживання дітей задоволено. Визначено місце проживання дітей, а саме: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, з батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Луцької міської ради, про визначення місця проживання неповнолітніх дітей відмовлено.

Постановою апеляційного суду Волинської області від 31.05.2018 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2018 року в даній справі скасувано та прийнято нове судове рішення. В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа Служба у справах дітей Луцької міської ради, про визначення місця проживання дітей відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено. Визначено місце проживання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, з матірю ОСОБА_1

ОСОБА_3 на постанову апеляційного суду Волинської області від 31.05.2018 року подано касаційну скаргу, в якій він просив зупинити виконання рішення апеляційного суду до закінчення касаційного провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 22.06.2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі. Зупинено виконання постанови апеляційного суду Волинської області від 31 травня 2018 року до закінчення касаційного провадження.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі статтею 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно копії довідки Приватного підприємця ОСОБА_5 від 25.12.2017 року встановлено, що ОСОБА_1 станом на 04.11.2016 року була працевлаштована на посаді продавця-консультанта в магазині жіночого одягу. Дохід отриманий ОСОБА_1 за 6 місяців складає 19043,24 грн. (а.с. 44 том 3).

З наявної у справі довідки вбачається, що з жовтня 2014 року ОСОБА_6 працює у ТОВ «Фіанор», яке знаходиться у м. Києві, на посаді охоронця по сумісництву. Його заробітна плата за роботу протягом місяця на умовах неповного робочого часу складає 6613,00 грн. (а.с. 98 том 3).

Крім того з довідки від 20.04.2018 року вбачається, що з серпня 2016 року працює на посаді помічника керівника ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком», юридична адреса якого м. Маріуполь Донецької обл., а поштова адреса м.Київ. Нароахований дохід за період з 01.08.2016 року по 31.03.2018 року склав 51812,20 грн. (а.с. 96 том 3).

Відповідно до частини першої статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи, що право вибору способу стягнення аліментів належить позивачу, з якою проживає дитина, тому аліменти слід стягувати у твердій грошовій сумі відповідно до заявлених позовних вимог.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача в користь позивача, суд виходить з вимог ст. 182 СК України,розміру прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, що становить на даний час 1944 грн., який повинні забезпечити обоє батьків, а тому вважає, що з відповідача слід стягувати по 1000 грн. аліментів на утримання кожної дитинити, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що має бути необхідним та достатнім для їх гармонійного розвитку.

Під час судового розгляду не встановлено обставин щодо неспроможність відповідача сплачувати аліменти.

Доводи відповідача, що батько дітей ОСОБА_3 з моменту подання ним позовної заяви і по даний час з підстав своєї зайнятості по роботі у місті Києві, фактично у місті Луцьку постійно не проживає, - не спростовують того, що діти знаходяться на його утриманні.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення аліментів 10.08.2016 року.

Таким чином аліменти на користь позивача підлягають стягненню, починаючи з дня звернення до суду (10.08.2016 року) та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Крім того, щодо посилання ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Волинської області від 31.05.2018 року, яким місце проживання дітей визначено з нею, суд зазначає, що відповідач не позбавлена права звернутись до суду з заявою про перегляд даного рішення за нововиявленими обставинами після розгляду Верховним Судом справи про визначення місця проживання дітей.

Оскільки позивач в силу пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір за цю вимогу слід стягнути з відповідача на користь держави.

Ставка судового збору за дану вимогу на момент звернення до суду становила 640,00 грн., а тому вказаний розмір судового збору суд стягує з відповідача на користь держави.

На підставі пункту 1 частини першої статті 367 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183 СК України, керуючись ст.ст. 4, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 83, 247, 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі по 1000 (одній тисячі) гривень на кожну дитину, щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, від дня подання позовної заяви з 10 серпня 2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Волинської області через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.07.2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк