Справа № 713/821/18
Провадження №2/713/375/18
РІШЕННЯ

іменем України

23.07.2018 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря Мірчева О.І., за участю представника позивачки ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вижниця в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру та способу стягнення аліментів, визначених за рішенням суду, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2, звернулась до суду з позовом про зміну розміру та способу стягнення аліментів, визначених за рішенням суду до відповідача ОСОБА_3 Посилається на те, що 03.09.2011 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 Від шлюбу є неповнолітня дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З квітня 2015 року вони припинили сімейно-шлюбні відносини. 29.05.2017 року Вижницьким районним судом Чернівецької області прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_3 на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в твердій грошовій сумі 1000,00 грн. Вважає, що вказаний розмір стягуваних аліментів є недостатнім для утримання дитини, оскільки змінились обставини, за яких аліменти призначались. Їй відомо, що ОСОБА_3 офіційно працює у Івано-Франківському підрозділі ТОВ «Снек продакшн» та отримує заробітну плату. У звязку із збільшенням прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та у звязку із офіційним працевлаштуванням ОСОБА_3, вважає, що розмір аліментів має бути збільшено до 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Просить змінити розмір стягуваних аліментів з відповідача ОСОБА_3 на її користь, а саме, стягувати з ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання позивачка ОСОБА_2 не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, посилався на обставини викладені в позові, просив задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, надав відзив, де зазначив, що посилання позивачки ОСОБА_2 стосовно того він офіційно працює у Івано-Франківському підрозділі ТОВ «Снек продакшн», є такими, що не відповідають дійсності. На даний час він офіційно не працевлаштований, кошти для існування отримує від незначних заробітків. Рішення суду виконує в повному обсязі, також час від часу надає додаткові кошти на дитину. Просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_2 необхідно відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 уклали шлюб 02.09.2011 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Коритненської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №13. Від шлюбу є неповнолітня дитина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія І-МИ №156415, виданого 23 лютого 2012 виконавчим комітетом Коритненської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис, 07.

Рішенням Вижницького районного суду від 29.05.2017 року стягнуто з відповідача ОСОБА_3 аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 1000,00 грн, починаючи з 28.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією рішення.

З довідки Коритненської сільської ради №02-01-15/429 від 28.02.2018 року вбачається, що ОСОБА_2, зареєстрована, але не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. На її утриманні знаходиться донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.182 ч.1, ч.2 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1). стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2). стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3). Наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1). наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2). Доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4). Інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року (справа №143 цс13) Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Із зазначених норм закону випливає, що зміна способу аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов'язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачка ОСОБА_2 звертаючись до суду із даним позовом послалась на зміну матеріального становила відповідача ОСОБА_3, в звязку з його офіційним працевлаштуванням, в звязку з чим просила змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходів відповідача.

Однак, як встановлено судом, відповідач ОСОБА_3 на даний час офіційно не працює, його дохід є мінливим, з пояснень ОСОБА_3 заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дочки не має.

Позивачка ОСОБА_2 та її представник не надали жодних належних та допустимих доказів щодо зміни у матеріальному чи сімейному стані сторін, які б впливали на зміну способу стягнення та розміру стягуваних аліментів, після ухвалення судового рішення Вижницьким районним судом Чернівецької області 29.05.2017 року.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів, визначених за рішенням суду, задоволенню не підлягають.

На підставі ст.ст.180, 181, 182, 184, 192 СК України, п.3 п.17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» керуючись ст.ст. 4, 13, ст.76, 77, 81, 258-265, 354 ЦПК України, Суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру та способу стягнення аліментів, визначених за рішенням суду - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: І. А. Кибич