АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________________________
Справа №752/7208/15-ц
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/6910/2018
У Х В А Л А

25 липня 2018 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва Рейнарт І.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 25 серпня 2016 року (суддя Новак А.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості,

встановив:

рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 25 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

23 листопада 2016р. представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 направив до суду апеляційну скаргу на вказане рішення суду, в якій також просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що 17 жовтня 2016р. він подавав апеляційну скаргу, яку ухвалою судді Апеляційного суду міста Києві від 14 листопада 2016р. було визнано неподаною та повернуто у зв'язку із несплатою судового збору, тому після усунення недоліків, які призвели до повернення даної скарги, він має право на повторне звернення до суду із скаргою.

Ухвалою судді Апеляційного суду міста Києві від 30 грудня 2016 року апеляційну скаргу було повернуто у зв'язку з неусуненням недоліків.

Постановою Верховного Суду від 6 червня 2018 року ухвалу судді Апеляційного суду міста Києві від 30 грудня 2016 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. При цьому, Верховний Суд виходив з того, що апеляційний суд не перевірив зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 13 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України, редакція якої діяла на момент ухвалення рішення суду, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, однак не були присутні в судовому засіданні при проголошенні рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року позивачу було поновлено строк на подання апеляційної скарги, але ухвалою від 14 листопада 2016 року апеляційну скаргу повернуто у зв'язку із не ненаданням документів про оплату судового збору.

Також з матеріалів справи вбачається, що судовий збір був оплачений за подання даної апеляційної скарги тільки у грудні 2016 року, що спростовує доводи представника

позивача.

Разом з цим, враховуючи тривалий термін перебування справи у провадженні касаційної інстанції та положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважаю можливим поновити позивачу строк на апеляційне оскарження рішення суду.

Проте, представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на вимогу апеляційного суду 26 грудня 2016 року надані два платіжних доручення від 22 грудня 2016 року про оплату судового збору у розмірі 3 020грн та 1 000грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Проведеною Апеляційним судом міста Києва перевіркою встановлено, що сплачені ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 3 020грн. зараховані до спеціального фонду Державного бюджету України, але грошові кошти у сумі 1 000грн за платіжним дорученням №Р24393502А415462694 від 22 грудня 2016 року з призначенням платежу *;101; до спеціального фонду Державного бюджету України не зараховані, що також підтверджується листом головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві від 4 січня 2017 року (с.с.88 том 2).

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що представником позивача сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 25 серпня 2016 року у повному обсязі, тому позивачу необхідно надати документи, які підтверджують зарахування сплаченого судового збору у сумі 1000грн до спеціального фонду Державного бюджету України, або надати належні документи про доплату судового збору у зазначеному розмірі.

Одночасно повідомляю нові реквізити для оплати судового збору:

- розрахунковий рахунок № 0024

- отримувач УК у Солом. р-ні/Соломян. р-н/22030101

- банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

-

- код банку отримувача 899998.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у порушення вимог ст. 295 ЦПК України, у редакції від 2004р., Голосіївський районний суд міста Києва 23 січня 2017р. повернув позивачу оригінал апеляційної скарги, а разом з копією ухвали судді Апеляційного суду м. Києва від 30 грудня 2016 року йому була повернута копія апеляційної скарги, що позбавляє можливості апеляційний суд виконати вимоги ст. 361 ЦПК України.

Зважаючи на викладене, позивачу необхідно направити до апеляційного суду оригінал та копію апеляційної скарги та доданих до неї письмових матеріалів для відповідача.

Керуючись статтями 127, 185, 356, 357 ЦПК України, суддя

ухвалив:

поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 25 серпня 2016 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 25 серпня 2016 року залишити без руху, надавши позивачу строк в п'ять днів з дня вручення копії ухвали для надання доказів зарахування сплаченого судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України або про доплату судового збору, та усунення недоліків апеляційної скарги.

У разі невиконання ухвали суду, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та

повернута позивачу.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя