Справа № 548/1076/17
Провадження № 2/548/83/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2018 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Миркушіної Н.С.,

за участю : секретаря судового засідання - Вовк М.І.

за участю адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, що стягуються на малолітню дитину ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, що стягуються на малолітню дитину .

22.08.2017 року Хорольським районним судом по даній справі винесено заочне рішення про збільшення роміру аліментів , що стягуються на малолітню дитину .

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Хорольського районного суду від 22.08.2017 року.

Ухвалою Хорольського райсуду від 30.10.2017 року заочне рішення від 22.08.2017 року скасовано, а справу призначено до судового розгляду .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 підтримали позовні вимоги та прохали їх задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з"явився, але представник відповідача -адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що відповідач не погоджується з позовом про збільшення розміру аліментів, та представник відповідача вказав, що уточнена позовна заява про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини не відповідає нормам закону, а саме ч. 5 ст. 49 ЦПК України, крім цього представник позивача ОСОБА_1 зазначив,що не має підстав для зміни способу сплачення аліментів , а тому прохав частково задовольнити позовні вимоги , а саме стягувати в твердій грошовій формі, яка аквівалентна 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку .

Врахувавши позицію позивача та його представника, а також представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що 04 жовтня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано відділом РАЦС по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області за актовим записом № 309, а пізніше розірвано на підставі рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 27 квітня 2015 року у справі № 548/497/15-ц.

Від даного шлюбу сторони мають одну малолітню дитину- сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2

Згідно з рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 20.03.2015 року у справі № 548/377/15-ц з відповідача ОСОБА_3 щомісячно стягуються аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 600 ( шістсот) гривень щомісячно, починаючи з 13.03.2015 року і до досягнення сином повноліття.

Згідно з довідкою-розрахунком, наданої Хорольським РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області від 24.07.2017 року за Вих. № 11.25-42/4972 станом на 01.07.2017 року заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 згідно виконавчого листа № 548/377/15-ц, виданого Хорольським райсудом 25 березня 2015 року, становить 1200 гривень.

Відповідно до довідки Комунальної організації ( установа закладу) Лікувальний заклад « Центр первинної медико-санітарної допомоги» Хорольського району від 15.05.2017 року № 906, малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на диспансерному обліку «Д» з приводу 1 ст. змішаного типу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3.-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3.-.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ст.. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України встановлює, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів особи є визнання права.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ч. 1 ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви , а відповідач - разом з поданням відзиву.

Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовом, до суду сторонами по справі подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили.

Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в звязку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобовязані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються докази і пояснення, викладені в заявах по суті, в даному випадку пояснення, викладені в позовній заяві і докази, надані разом із позовом.

Отже, враховуючи вищезазначене, принципи розумності і справедливості, а також диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку про необхідність про збільшення розміру аліментів, що стягуються на малолітню дитину.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 № Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст. 184 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2018 року-1860 гривень, з 01 липня 2018 року- 1944 гривень, з 01 грудня 2018 року-2027 гривень.

Крім того, з часу присудження аліментів до ухвалення даного рішення суду значно зріс прожитковий мінімум для малолітньої дитини, що має суттєве значення, і, відповідно до ст.. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, і мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому, враховуючи вищенаведені обставини, позов підлягає задоволенню і розмір аліментів збільшенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-18, 76-81, 141, 209-241, 259, 263-265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України,ст.ст. 180,182-183 СК України, а також відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 № " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, що стягуються на малолітню дитину ,-задовольнити повністю.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 20.03.2015 року у справі № 548/377/15 з відповідача ОСОБА_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 600 ( шістсот) гривень щомісячно, починаючи з 28.07.2017 року і до досягнення сином повноліття, та стягувати їх в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 28.07.2017 і до досягнення дитиною повноліття на користь його матері, ОСОБА_2.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відкликати з виконання виконавчий лист № 548/377/15-ц від 25 березня 2015 року, виданий Хорольським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 600 грн. щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Хорольський районний суд Полтавської області.

Повний текст судового рішення складено 01.06.2018 року.

Суддя : Н.С. Миркушіна