РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15338/17

пр. № 2/759/2505/18

05 квітня 2018 року суддя Святошинського районного суду міста Києва Миколаєць І.Ю. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (03115, АДРЕСА_1) до Державного підприємства «Завод 410 ЦА»(03151, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 94), третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: первинна організація профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві «Завод 410 ЦА»( 03151, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 94) про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ :

17.10.2017 р. ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду з позовом до ДП «Завод 410 ЦА», третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: первина організація профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві «Завод 410 ЦА» вимогами якого є визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на виконання нею з жовтня 2010 року до грудня 2016 року трудових обов»язків на ДП «ЗАВОД 410 ЦА» інженером першої категорії відділу капітального будівництва. 11.05.2017 року заступника технічного директора з питань експлуатації будівель та споруд Нечаєва А.М. було звільнено з роботи на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, та рішенням суду від 14.07.2017 р. Голосіївського районного суду м. Києва його було поновлено на роботі, при цьому позивач була допитана як свідок, та наддала правдиві свідчення. На думку позивача, в подальшому, це і стало причиною її незаконного звільнення. Наказом підприємства від 19.12.2016 р. № 286/о позивач призначена на посаду начальника відділу капітального будівництва управління по експлуатації будівель і споруд. 14.07.2017 року був виданий наказ № 239 про зміну у структурі підприємства і ліквідацію відділу, згідно якого позивачу були запропоновані інші робочі спеціальності, до яких вона не має ніякого відношення та вони не відповідають її кваліфікації. При цьому адміністрація підприємства всіляко намагалась чинити позивачу перепони при виконанні її службових обов»язків. Наказом ДП «ЗАВОД 410 ЦА» від 21.09.2017 р. № 208/о ОСОБА_1 звільнено з посади начальника віддділу капітального будівництва управління по експлуатації будівель і споруд ДП «ЗАВОД 410 ЦА» у зв»язку зі змінами в організації виробництва і праці на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем норм трудового законодавства - ст. 49-2 КЗпП України, а також на факт свого членства профсоюзу первинної організації профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві «Завод 410 ЦА».

22.01.2018 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва визначені правила подальшого розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін /а.с.39/.

Представник відповідача проти позову заперечує, надає відзив в якому зазначає, що Наказом підприємства від 19.12.2016 р. № 286/о позивача призначено на посаду начальника відділу капітального будівництва управління по експлуатації будівель і споруд. Наказом від 14.07.2017 р. № 239 «Про зміни у структурі підприємства» з метою оптимізації структури організації та управління підприємством з 21.09.2017 р. скасовано посаду заступника Директора технічного з експлуатації будівель та споруд, введено посаду начальника ремонтно-будівельного управління. Управління експлуатації будівель реорганізовано в ремонтно-будівельне управління, у зв»язку з чим було введено додаткові посади. Відповідну структуру було погоджено з органом управління відповідача ДП «Укроборонпрпом» 20.09.2017 р. 19.07.2017 р. позивачу було надано на ознайомлення Наказ від 14.07.2017 р. № 239 та попередження від 19.07.2017 р. Від ознайомлення та підписання вказакних документів позивач відмовилась, про що було складено відповідні акти. Крім того відповідач наголошує на тому, що ОСОБА_1 були запропоновані посади, що відповідають її кваліфікації, оскільки вона має освітню спеціальність технолога будівельно-конструкторських виробів та матеріалів, яку отримано у Київському національному університеті бубівництва і архітектури, зокрема: радіомеханік з ремонту радіоелектронного устаткування, майстер контрольний ВТК, інженер, інженер І категорії, токар, слюсар-механік з ремонту авіаційного устаткування, слюсар-сантехнік. Серед інших, а ніж були запропоновані позивачу, наявних вакантних посад на час попередження про наступне звільнення та на час звільнення на які позивач не маж ані вищої, ані середньо-спеціальної освіти, які є обов»язковими для всіх вакантних посад, не було. Тобто ОСОБА_1 було запропоновано всі наявні вакансії та роботи, які вона могла виконувати.

Позицію позивача щодо розірвання трудового договору з працівником - членом первинної профспілкової організації, відповідач заперечує тим, що профспілкові внески не відраховувались їз заробітної плати позивача в період з квітня по серпень 2017 р. в зв»язкуку з тим, що позивач не був членом первинної організації профспілки авіабудівників України на ДП «ЗАВОД 410 ЦА», що підтверджується бухгалтерськиою випискою з особої картики позивача. Отже відповідач вважає, що посилання позивача на недотримання Відповідачкем положень КЗпП України та Закону про Профспілки України є передчасним та необгрунтованим та таким, що не відповідають дійсності та представлені зі спотворенням реальних фактів.

Позивачем надано відповідь на відзив в якому вона зазначає, що відповідно до Наказу від 14.07.2017 р. № 239 «Про зміни у структурі підприємства», відповідачем надано копію попередження про скасування її посади, але додатку до самого наказу - нової структурної схеми із зазначенням нових посад надано для ознайомлення не було. Попередження від 19.07.2017 р., яке надав Відповідач, не містило деяких вакантних посад. Також позивач ноголошує на тому, що вона на підставі особистої заяви вийшла з членів профспілки підприємства на період з квітня по червень, однак з 01.07.2017 р. на підставі особистої заяви від 27.06.2017 р. її членство в профспілковій організації було поновлено.

27.03.2018 р. до суду надійшли пояснення третої особи - первинної організації профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві «Завод 410 ЦА». Голова ПО ПАУ на ДП «ЗАВОД 410 ЦА» ОСОБА_3 зазначає, що ОСОБА_4 була і є членом ПО ПАУ на ДП «ЗАВОД 410 ЦА» та вважає наказ про її звільнення вважає незаконним.

Суд, встановивши обставини, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 12.10.2010 року працювала на ДП «ЗАВОД 410 ЦА» інженером першої категорії відділу капітального будівництва/ а.с. 10/. Наказом директора підприємства від 19.12.2016 р. № 286/о позивач призначена на посаду начальника відділу капітального будівництва управління по експлуатації будівель і споруд. /а.с.10, а.с. 48/.

Наказом від 14.07.2017 р. № 239 «Про зміни у структурі підприємства» з метою оптимізації структури організації та управління підприємством з 21.09.2017 р. скасовано посаду заступника директора технічного з експлуатації будівель та споруд та було введено додаткові посади /а.с.21, 49/.

Згідно попередження від 19.07.2017 р. ОСОБА_1 була попереджена про те, що її посада скорочується згідно наказу № 239 від 14.07.2017 р. /а.с. 51/, про що були складені акти, в яких зазначено, що ОСОБА_1 з наказом ознайомилась, але від підпису в ознайомленні з цим наказом та в попередженні щодо скасування посади начальника відділу капітального будівництва відмовилась /а.с. 52,53/.

Наказом ДП «ЗАВОД 410 ЦА» від 21.09.2017 р. № 208/о ОСОБА_1 звільнено з посади начальника віддділу капітального будівництва управління по експлуатації будівель і споруд ДП «ЗАВОД 410 ЦА» у зв»язку зі змінами в організації виробництва і праці, на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України /а.с. 9, 56/.

Згідно заяв ОСОБА_1 /а.с. 58, 59/ та довідки /а.с. 60/ надана інформація по відрахуванню профспілкових внесків із заробітної плати ОСОБА_1 з 01.01.2017 р. по 21.09.2017 р.

Відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 цієї статті визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Згідно роз'яснень, які містяться в п.п.18, 19 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9, при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням зап. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судом встановлено, що дійсно мало місце скорочення штату працівників, позивач вчасно попереджений про звільнення і йому запропоновані вакантні посади на ДП «ЗАВОД 410 ЦА», від яких він відмовився.

Наказом ДП «ЗАВОД 410 ЦА» від 21.09.2017 р. № 208/о ОСОБА_1 звільнено з посади начальника віддділу капітального будівництва управління по експлуатації будівель і споруд ДП «ЗАВОД 410 ЦА» у зв»язку зі змінами в організації виробництва і праці, на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України /а.с. 9, 56/.

Як вбачається із актів від 19.07.2017 р. та від 20.07.2017 р. позивачка відмовилася поставити підпис в ознайомленні з наказом та в попередженні щодо скасування посади начальника відділу капітального будівництва /а.с. 51, 52/.

Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених, між іншим, п. 1 ст. 40 цього Кодексу може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Як вбачається з листів № 158 від 25.07.2017 р., № 48-2017 від 31.07.2017 р., № 166 від 04.08.2017р., № 48-2083 від 09.08.2017 р., № 171 від 11.08.2017 р /а.с. 26, 27, 28, 29-30, 31-32/ ОСОБА_1 є членом первинної організації профспілки авіабудівників України на ДП «ЗАВОД 410 ЦА».

Як вбачається із бухгалтерської довідки у період січня 2017 року по березень 2017 року, а також в період з липня 2017 року по вересень 2017 року з ОСОБА_1 утримувались профспілкові внески від заробітної плати на користь первиннної організації профспілки авіабудівників України на ДП «ЗАВОД 410 ЦА». Однак за квітень, травень та червень 2017 року такі внески не утримувались /а.с.60/.

В матеріалах справи також міститься заява позивача, датована 24.03.2017 р., про неутримання з неї професійних внесків, а також заява, датована 27.06.2017 р., про подальше з 01.07.2017 р. утримання з неї таких внесків /а.с. 58,59/.

Відповідно до положень ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв'язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень , кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Відповідно до ч.2 ст. 43 КЗпП України у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Відповідно до п. 3.9. Статуту Профспілки авіабудівників України членство у профспілці припиняється у випадках: 1.виходу із профспілки або переходу до іншої профспілки за власним бажанням; 2.виключення із профспілки; 3. припинення діяльності первинної організації профспілки, у якій перебуває на обліку член профспілки, якщо він протягом трьох місяців не заявив про своє бажання залишитися в профспілці; 4. позбавлення волі за вироком суду.

Відповідно до п. 3.10. Статуту Профспілки авіабудівників України виключення із профспілки застосовується у випадках: 1. несплати членських внесків без поважних причин протягом шести місяців; 2. систематичного невиконання членом профспілки обов'язків, покладених на нього статутом, якщо раніше до нього вживалися заходи впливу; 3. вчинення дій, які завдали шкоди профспілці або її організаціям. Рішення про виключення із профспілки приймається на зборах (конференції) профгрупи, цехової, первинної організації або на засіданні відповідного виборного органу і вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менше двох третин присутніх на зборах (конференції) або на засіданні виборного органу за наявності кворуму, і набирає чинності від дня його прийняття. Рішення зборів профгрупи, цехової організації про виключення із профспілки набирає чинності після його затвердження профспілковим комітетом первинної організації профспілки.

Відповідач, зважаючи на заяву позивача про її відмову у сплаті членських внесків до первинної профспілкової організації з урахуванням положень ст.ст. 43, 43-1 КЗпП України не направляв звернення до профспілкової організації про погодження розірвання трудового договору із позивачем.

Однак суд дійшов до висновку, що позивач хоча і не сплачувала професійні внески протягом трьох місяців, її не було виключено із членів первинної профспілкової організації, отже у відповідача був обов»язок звернення до первинної профспілкової організації щодо скорочення посади та можливого звільнення ОСОБА_1

Виходячи із обов»язку звернення власника або уповноваженого ним органу до первинної профспілкової організації щодо подальшого звільнення працівника та невиконання такого обов»язку, вбачається порушення п. 1 ст. 40 КЗпП України. Отже звільнення ОСОБА_1 є незаконним.

Щодо позовної вимоги про зобов»язання відповідача сплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд зазначає, що відповідно до ст. 235 КЗпП такий обов»язок покладений на відповідача. Однак за відсутності розрахунків самого позивача та за відсутності вихідної інформації для визначення судом суми, що підлягає до стягнення, суд обмежується лише констатацією такого обов»язку відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40, 43, 43-1, 49-2 КЗпП України, ст. ст.13, 76-80, 263-265, 273,274, 352,354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 (03115, АДРЕСА_1) до Державного підприємства «Завод 410 ЦА»(03151, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 94), третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: первинна організація профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві «Завод 410 ЦА»( 03151, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 94) про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задовольнити.

Визнати незаконним наказ Державного підприємства «ЗАВОД 410 ЦА» від 21.09.2017 р. № 208/о про звільнення ОСОБА_1 у зв»язку зі змінами в організації виробництва і праці, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу капітального будівництва управління з експлуатації будівель та споруд Державного підприємства «ЗАВОД 410 ЦА» із виплатою середного заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до або через суд першої інстанції. Порядок подання апеляційної скарги діє до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Ю. Миколаєць