Провадження № 22-ц/773/834/18 Категорія: 57 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Концевич Я.О.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Гнідавський цукровий завод" про захист прав споживача за апеляційною скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства "Гнідавський цукровий завод" на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2018 року ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства (далі ПрАТ) «Гнідавський цукровий завод» про захист прав споживача.

Позов мотивує тим, що відповідно до наказу ПрАТ «Гнідавський цукровий завод» №143 від 02.12.2002 р. за ним закріплено квартиру, загальною площею 46,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Згідно з квитанцією за грудень 2015 р. за утримання будинку йому було нараховано 11 грн. 93 коп., тобто по 0,24 грн. за 1 кв.м. В квітні 2016 року за утримання будинку було нараховано 345 грн.10 коп., тобто по 7 грн. за 1 кв.м.

Станом на 26.08.2017 рік сума до оплати за утримання будинку становить 5029 грн. 62 коп. Позивач звернувся до відповідача з приводу роз'яснення щодо вартості послуг з утримання та встановлення тарифів вищевказаного будинку у період з 01.01.1998 р. по перше півріччя 2017 р. Листом від 26.08.2017 р. відповідач повідомив, що на підприємстві відсутні документи стосовно переліку та вартості послуг з утримання будинку. Додатково зазначено, що витрати у 2016-2017 р. становлять 19229 грн. Після чого в вересні місяці 2017 року відповідачу було надіслано адвокатський запит щодо надання повного розгорнутого розрахунку нарахування оплати за утримання зазначеного будинку, а також актів виконання робіт, виконання послуг щодо будинку, у якому знаходиться квартира АДРЕСА_1 у 2016-2017 рр. Наприкінці вересня 2017 року позивачем отримано відповідь на даний запит до якої долучено розрахунок плати для мешканців, що проживають за адресою: АДРЕСА_1 затверджений 01.03.2016 р. головою правління ПАТ «Гнідавський цукровий завод» ОСОБА_4 та акт від 13.06.2017 р. про проведені в травні 2017 року ремонтні та профілактичні роботи на суму 802 грн. 77 коп. Позивач вважає, що фактично у розрахунку вартості тарифу законною і обґрунтованою є лише послуга щодо освітлення місць загального користування. Крім того, зазначає, що відповідно до рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 319-1 від 05.06.2013 р. тариф з 01.07.2013 р. за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлений у розмірі від 0,41 до 2,52 грн. за 1 кв.м., а відповідно рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 792-1 від 21.12.2016 р. тариф з 01.02.2016 р. за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлений у розмірі від 0,5651 до 3,6789 грн. за 1 кв.м.

Уточнивши позовні вимоги, просив суд визнати дії ПрАТ «Гнідавський цукровий завод» щодо утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 7 грн. на 1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 протиправними та незаконними; скасувати нарахованих сум до оплати з 01.03.2016 року щодо нарахування йому заборгованості за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок відповідно до рішень виконавчого комітету Луцької міської ради щодо встановлення тарифів на 2016, 2017 та 2018 роки.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2018 року позов в даній справі задоволено частково.

Зобов'язано ПрАТ «Гнідавський цукровий завод» здійснити перерахунок нарахованої ОСОБА_1 плати за утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_2 відповідно до тарифів, на 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік, затверджених рішеннями виконавчого комітету Луцької міської ради № 319-1 від 05.06.2013 року та № 792-1 від 21.12.2016 року за період з 01.03.2016 року по 02.04.2018 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «Гнідавський цукровий завод», покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

Заслухавши позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Рішення суду в частині відмови в задоволені позовних вимог, жодною із сторін не оскаржується, а тому апеляційним судом в означувальній частині рішення суду першої інстанції не переглядається.

Ухвалюючи рішення та зобов'язуючи відповідача здійснити перерахунок нарахованої позивачу плати за утримання будинку та прибудинкової території, суд першої інстанції виходив з того, що тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, встановлених наказом голови правління ПАТ «Гнідавський цукровий завод» № № 22, 26 від 01.03.2016 року суперечить положенням ЗУ Про житлово-комунальні послуги», постанови КМУ від 01 червня 2011 року №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», а тому не можуть вважатись законними.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу директора Гнідавського цукрового комбінату № 140 від 13.10.1980 року позивачу ОСОБА_1, як працівнику заводу, було видано ордер № 41 від 13.10.1980 року на право зайняття ним квартири, що складається з однієї кімнати площею 13,5 кв.м та кухні загальної, а також госпбудівель в АДРЕСА_3 (а.с. 111).

10.12.2002 року наказом голови правленні ВАТ «Гнідавський цукровий завод» № 144 для спрощення перебудови квартири АДРЕСА_4 кімнату площею 12 кв.м, що належить ОСОБА_1, було передано ОСОБА_5, взамін кімнати площею 13 кв.м., що належить йому (а.с. 107).

На підставі наказу голови правління ВАТ «Гнідавський цукровий завод» ОСОБА_1 було виділено додаткову житлову площу 24,8 кв.м., загальна площа квартири ОСОБА_1 - 46,3 кв.м. (а.с. 3-4).

Таким чином, судом встановлено, що позивач був вселений в приміщення, розташоване по АДРЕСА_1 в м. Луцьку на підставі ордера, який на день розгляду судом даної справи є чинним, у встановленому законодавством порядку недійсним не визнаний.

Виданням ордера на приміщення, що займає відповідач, балансоутримувач ВАТ «Гнідавський цукровий завод» фактично визнав, що приміщення має статус житлового, оскільки за змістом ч. 2 ст. 58 ЖК Української РСР ордер може бути видано лише на вільне житлове приміщення.

Вказана будівля з 1979 року знаходиться на балансі ПрАТ «Гнідавський цукровий завод», що підтверджується балансовою довідкою № 261 від 27.03.2018 року, виданою відповідачем (а.с. 84).

Так, в приміщенні по АДРЕСА_1 в м. Луцьку, яке на балансі відповідача ПАТ «Гнідавський цукровий завод» перебуває, як будівля пожежного посту, постійно проживають працівники заводу та члени їх сімей, в тому числі і позивач ОСОБА_1 з членами його сім'ї, вселення відбулося на підставі відповідного ордеру.

З копії паспорта позивача ОСОБА_1 вбачається, що його реєстрації, тобто постійне місце проживання: АДРЕСА_1 в місті Луцьку, дата реєстрації відбулась 17 січня 2003 року.

З врахуванням наведених доказів, суд першої інстанції обґрунтовано констатував, що позивач правомірно користується житловим приміщенням АДРЕСА_5 , яке надане йому у передбаченому порядку.

Визнання кв.2 по вул. по АДРЕСА_1 в м. Луцьку , житловою, відбулось і повноважними державними органами шляхом проведення реєстрації місця проживання позивача за спів казаною адресою.

Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст. 162 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Пунктом 2 частини 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Невід'ємною частиною договору є копія рішення (розпорядження), яким встановлено тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій із зазначенням структури тарифу, періодичності та строків надання послуг.

Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Згідно з вимогами п. 2 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869, тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг, визначеного додатком до Порядку. Ці послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Калькуляційною одиницею є 1 кв.м загальної площі, що перебуває у власності або наймі фізичної чи юридичної особи.

Тарифи на житлово-комунальні послуги в м. Луцьку на 2016-2018 року визначені рішеннями виконавчого комітету Луцької міської ради № 319-1 від 05.06.2013 року та № 792-1 від 21.12.2016 року, відповідно до яких тариф на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій з 01.07.2013 року до 01.02.2017 року становив від 0,41 до 2,52 грн. за 1 кв.м., а з 01.02.2017 року - від 0,5651 до 3,6789 грн. за 1 кв.м. (а.с. 12-13).

Судом встановлено, що з 01.03.2016 року позивачу ОСОБА_1 відповідачем за утримання будинку та прибудинкової території нараховувалася плата за тарифом 7 грн. за 1 кв.м. (а.с. 7, 8, 10, 128-129).

Такий тариф було затверджено наказами голови правління ПАТ «Гнідавський цукровий завод» № 22 та № 26 від 01.03.2016 року (а.с. 36).

Як вбачається зі змісту листа виконавчого комітету Луцької міської ради від 08.09.2017 року № 14-3692-99 (а.с. 52), балансоутримувач будинку АДРЕСА_1 - ПАТ «Гнідавський цукровий завод» розрахований тариф на послуги з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій на розгляд виконавчого комітету Луцької міської ради не надавав.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, встановлені наказами голови правління ПАТ «Гнідавський цукровий завод» № № 22, 26 від 01.03.2016 року суперечить положенням ч. 1 ст. 7та постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», а тому не підлягає застосуванню.

Оскільки відповідач у спірний період повинен був застосовувати тарифи нарахування послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що були визначені рішеннями виконавчого комітету Луцької міської ради № 319-1 від 05.06.2013 року та № 792-1 від 21.12.2016 року, а не своїм власним нормативний актом.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 щодо зобов'язання ПрАТ «Гнідавський цукровий завод» здійснити перерахунок нарахованої плати за утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_2 відповідно до тарифів, на 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік, затверджених рішеннями виконавчого комітету Луцької міської ради № 319-1 від 05.06.2013 року та № 792-1 від 21.12.2016 року за період з 01.03.2016 року по 02.04.2018 року (день звернення до суду з заявою про уточнення позовних вимог) є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Твердження апелянта про те, що позивачем помилково зазначено, що кошти в розмірі 7 гривень за 1кв. м. відповідачем нараховувались, як плата за утримання будинку та прибудинкової території, а в дійсності дані кошти є відшкодуванням товариству за утримання в належному стані нерухомого майна, є безпідставними

З копій квитанцій, які містяться в матеріалах справи вбачається, що позивачу нараховується плата, зокрема за послуги газу, електроенергії, води та утримання будинку ( а.с. 5-7,128-129).

Постановою від 20 травня 2009 року №529 «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» затверджено типовий перелік послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

А тому посилання апелянта на те, що дані кошти відповідачем нараховувались не за утримання будинку та прибудинкової території не знайшли свого підтвердження.

Крім того відповідно до листа, який був направлений на адресу ТзОВ «Міський обчислювальний цент» відповідач просить обчислювальний центр нарахувати з 01 березня 2016 року оплату за послуги по утримання будинку пол. АДРЕСА_6 та АДРЕСА_1 по тарифу 7, 00 гривень за 1 кв. м. згідно наказу № 22, 26 від 1 березня 2016 року «Про затвердження розцінки за проживання» ( а.с. 36). Фактично відповідачем визнано той факт, що спірні кошти нараховувались саме за утримання будинку та прибудинкової території.

Доводи апеляційної скарги про те, що будівля в якій проживає позивач не має статусу житлового приміщенням, та знаходиться за межами міста Луцька є безпідставними та бездоказовими. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами( щодо реєстрації позивача а.с. 105, 126, 127, довідкою відповідача а.с. 127, квитанціями про оплату комунальних послуг ( а.с. 128-129) такі твердження апелянта спростовуються.

Висновки суду ґрунтуються на повно і всебічно з'ясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є покликання в рішенні суду і яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 382,384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства "Гнідавський цукровий завод" залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2018 року даній справі - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий:

Судді: