АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року м. Чернівці

Справа №714/336/17

Апеляційний суд Чернівецької області у складі суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Височанської Н.К., Яремка В.В.

секретар Костюк Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Герцаївської районної державної адміністрації Чернівецької області в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, за апеляційною скаргою Герцаївської районної державної адміністрації Чернівецької області на рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 29 травня 2018 року, (головуючий у 1-й інстанції Козловська Л.Д.),

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року Герцаївська районна державна адміністрація Чернівецької області як орган опіки та піклування в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідачі є батьками малолітніх ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який є пасинком ОСОБА_5

Діти проживають з відповідачами в господарстві останніх у с. Остриця Герцаївського району. Вказана сім'я є неблагополучною, малолітні діти постановлені на облік у службі у справах дітей як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах. Члени сім'ї схильні до вживання алкогольних напоїв.

____________________________________________________________________

Провадження 22ц/794/790/18 Категорія 52

Відповідачі не забезпечують дітям необхідні умови для проживання, оскільки житлові кімнати не прибрані, всюди розкидані речі, відчувається неприємний запах, меблі пошкоджені, відсутній стіл для навчання та прийому їжі, відсутнє окреме місце для сну дітей, відсутні продукти харчування, в кімнатах холодно.

Вказувала, що діти перебувають в умовах, які негативно впливають на їх життя, стан здоров'я та розвиток, створюють для їх життя загрозу. Дані фактори виникли внаслідок того, що батьки не піклуються про фізичний та духовий розвиток дітей, не забезпечують необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкуються з дітьми у обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення тощо.

Відносно ОСОБА_5 відкрито кримінальне провадження у зв`язку із застосування до неповнолітнього ОСОБА_1 фізичного та психологічного насильства, що призвело до замаху на самогубство останнього 9.04.2017 року о 19:00 год за місцем проживання. Крім цього в стані алкогольного сп'яніння батьки жорстоко поводяться з дітьми та застосовують фізичну силу.

Розпорядженням Герцаївської РДА №97-р від 13.04.2017 року комісією з питань захисту прав дітей прийнято рішення про негайне відібрання дітей від батьків. 28.04.2018 року винесений висновок №03-14/824 про доцільність відібрання малолітніх дітей у батьків без позбавлення їх батьківських прав, що є превентивною мірою до батьків, оскільки надається їм можливість змінити своє ставлення до виховання дітей.

Просила відібрати малолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_3 у батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без позбавлення відповідачів батьківських прав та передати дітей органу опіки та піклування для вирішення питання подальшого їх влаштування.

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 29 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Герцаївська районна державна адміністрація Чернівецької області подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неповним з'ясуванням усіх фактичних обставин справи, неналежною оцінкою наявних у справі доказів, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що батьки мають негативну характеристику, зловживають спиртними напоями, відносно дітей застосовують фізичне насилля, з приводу чого жителі села зверталися з відповідними заявами до сільської ради. Із відповідачами проводилися відповідні співбесіди, проте відповідних висновків вони не зробили.

Факт ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків щодо забезпечення умов проживання та харчування, фізичного та духовного розвитку дітей підтверджується низкою доказів, у тому числі й показами свідків.

Апелянт просить скасувати рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 29 травня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог, зокрема відсутності доказів існування з вини ОСОБА_4 реальної загрози життю та здоров'ю дітей, незадовільний стан їх здоров'я.

Колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Матір'ю малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, є відповідач ОСОБА_4, що підтверджується даними, внесеними в актових записах про народження дітей (а.с. 19-24).

Згідно з відомостями Острицької сільської ради Герцаївського району, діти разом з батьками проживають в господарстві, яке розташоване в АДРЕСА_1.

Житловий будинок складається з 3-х кімнат, а саме, кухні, коридору, ванної кімнати, спальні, вітальні та окремої кімнати. Умови проживання незадовільні, зокрема брудно, відчувався неприємний запах, брудна підлога та немитий посуд, пошкоджені меблі, розкидані речі. При цьому діти мали неохайний вигляд, були немиті, що вбачається з актів обстеження умов проживання відповідачів з дітьми. (а.с. 25-37).

З відібраних письмових пояснень сусідів відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 вбачається, що вони неодноразово бачили відповідачів у стані сп'яніння, останні вчиняли конфлікти у присутності дітей. Обов'язки щодо виховання дітей не виконують. Діти одягнуті у брудному одязі, ходять голодними (а.с. 40-43).

Розпорядженням Герцаївської РДА №97-р від 13.04.2017 року прийняте рішення про негайне відібрання дітей ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_3 у батьків та здійснити заходи щодо подальшого влаштування дітей (а.с. 14).

Висновком органу опіки та піклування Герцаївської РДА №03-14/824 від 28.04.2017 року прийняте рішення про доцільність відібрання малолітніх дітей у батьків без позбавлення їх батьківських прав, так як діти перебувають у негативних умовах, які погано впливають на їх життя та здоров'я та несуть загрозу їх життю (а.с. 45-49).

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується негативно, зловживають спиртними напоями, влаштовують скандали з сусідами, зауваження від жителів села щодо поведінки відповідачів надходити (а.с. 38-39).

Малолітній ОСОБА_1 є учнем 5-Б класу, старанний, слухається викладачів, добре засвоює навальний матеріал та вчиться на середньому рівні, іноді дитина появляється у школі у брудному одязі та непідготовлений до навчання. Батьки не цікавляться його навчанням, що вбачається з письмових пояснень викладачів Острицької ЗОНІ (а.с. 43-44).

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Як підставу позову про відібрання малолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_3 у батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без позбавлення їх батьківських прав орган опіки та піклування зазначив відсутність впорядкованого житла, незадовільні умови проживання для дітей, необхідних речей, продуктів харчування, іграшок, ненадання батьками медичної допомоги дітям.

Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Передбаченими пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України підставами для відібрання дитини від батьків є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; хронічний алкоголізм або наркоманія; експлуатація дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва.

У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків ч. 2 ст. 170 СК України.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 вчинив відносно свого пасинка ОСОБА_1 фізичне та моральне насильство, що призвело до замаху останнього на самогубство.

Апелянт в апеляційній скарзі посилається на те, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області від 3.03.2018 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 120 КК України до п'яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 3 роки, що є підставою для відібрання малолітніх дітей від ОСОБА_4

Колегія суддів відхиляє зазначені доводи апеляційної скарги, оскільки ОСОБА_5 не є батьком ОСОБА_1, а підстави для відібрання його у матері ОСОБА_4 судом не встановлені.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 1) на день звернення позивачем до суду вказана обставина була відсутня.

Докази того, що відповідач ОСОБА_4 не забезпечує дитину харчуванням, одягом, не виявляє до неї батьківської турботи і тим самим ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 СК України, держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.

Суд першої інстанції дослідив надані позивачем докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про відсутність належних доказів, які б підтвердили факт наявності на час розгляду справи загрози життю та здоров'ю дітей.

В матеріалах справи відсутні докази того, що залишення дітей з батьками є небезпечним для їх життя, здоров'я і морального виховання, а також докази того, що діти у зв'язку з неналежним за ними доглядом та вихованням мають незадовільний стан здоров'я, їх розвиток не відповідає його віку.

Необґрунтованими також є доводи апеляційної скарги про наявність небезпеки для життя та здоров'я дітей, оскільки позивачем не доведено жорстоке поводження батьків з дітьми, а також реальне існування такої небезпеки у разі залишення дітей з батьками.

Незадовільні умови проживання дітей не є підставою для роз'єднання їх із батьками та позбавлення у сім`ї.

Відповідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду встановлено, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини.

Ураховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частини 7 статті 7 СК при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно з вимогами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні.

Європейський суд з прав людини в контексті статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, серед іншого зазначив, що головним критерієм при вирішенні таких справ є інтереси дитини, розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, і відповідне рішення має підкріплюватись достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини (пункт 49 рішення від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України»).

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року).

Суд першої інстанції врахував дійсні обставини справи, дав належну оцінку доказам та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відібрання дітей від матері призведе до їх страждань, органом опіки та піклування не доведено, що встановлення державної опіки над дітьми виправдовує примусове відібрання їх від батьків та відповідатиме інтересам дітей.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Герцаївської районної державної адміністрації Чернівецької області залишити без задоволення.

Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 29 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення або з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 липня 2018 року.

Головуючий

Судді: