Справа № 472/1373/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" липня 2018 р. смт Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

за участю секретаря Тарєлкіной Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи: Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк", про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

21 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовну заяву обґрунтувала тим, що 20 жовтня 2016 року помер ОСОБА_4, смерть якого була зареєстрована 24 жовтня 2016 року ОСОБА_3 сільською радою Веселинівського району Миколаївської області за актовим записом № 12.

В листопаді 2017 року позивачці стало відомо, що ОСОБА_4, з яким вона перебувала у дружніх стосунках, посвідчив на її імя заповіт. З метою отримання достовірної інформації вона звернулась до нотаріуса, який підтвердив наявність посвідченого на її імя заповіту та видав дублікат. Зазначеним заповітом ОСОБА_4 заповів позивачці земельну ділянку в межах ОСОБА_3 сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 5,93 га.

Оскільки про наявність заповіту посвідченого на її імя, позивачці стало відомо лише 30 листопада 2017 року, тобто через 1 рік після смерті ОСОБА_4, вона пропустила строк для прийняття спадщини.

Позивач вважає, що пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори з поважної причини, тому що не знала і не могла знати про наявність посвідченого на її імя заповіту, а тому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не зявились. Від представника позивача ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позов підтримують повністю.

Ухвалою суду від 20 лютого 2018 року первісного відповідача ОСОБА_3 сільську раду Веселинівського району Миколаївської області замінено належним відповідачем ОСОБА_2.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала.

Ухвалою суду від 20 лютого 2018 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Ідея банк».

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Ідея банк» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, письмових пояснень суду не надав.

Ухвалою суду від 30 січня 2018 року від Веселинівської державної нотаріальної контори витребувано копію спадкової справи № 102/2016, заведеної після смерті ОСОБА_4

У зв'язку з неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2016 року в м. Миколаїв помер ОСОБА_4, смерть якого була зареєстрована 24 жовтня 2016 року ОСОБА_3 сільською радою Веселинівського району Миколаївської області за актовим записом № 12, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 269416, виданим повторно 31 жовтня 2017 року.

За життя, 16 лютого 2012 року, ОСОБА_4 склав заповіт, яким на випадок своєї смерті зробив заповідальне розпорядження, а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 5,93 га, розташовану в межах території ОСОБА_3 сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, що належить йому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-МК № 028815, виданого Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області 02 грудня 2002 року заповів ОСОБА_1, тобто позивачці.

Зазначений заповіт посвідчено приватним нотаріусом Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за № 91.

Відповідно до матеріалів спадкової справи, після смерті 20 жовтня 2016 року ОСОБА_4, із заявою про прийняття спадщини звернулась спадкоємець за законом, а саме: дочка померлого ОСОБА_2, тобто відповідач по справі. На підставі вказаної заяви Веселинівською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 102/2016.

Згідно довідки ОСОБА_3 сільської ради Веселинівського району Миколаївської області за вих. № 928 від 04.12.2017 року ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1985 року по день смерті 20 жовтня 2016 року. На момент смерті ОСОБА_4 був зареєстрований один.

Інших спадкоємців за законом та заповітом, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 судом не встановлено.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтями 1269 та 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Натомість позивачка протягом шести місяців з часу відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась, на час відкриття спадщини із спадкодавцем постійно не проживала. Тобто, з огляду на вимоги ч.1 ст.1272 ЦК України позивачка вважається такою, що не прийняла спадщину.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Приймаючи до уваги, що за життя ОСОБА_4 не повідомив позивачці про складання ним заповіту, позивач ОСОБА_1 не є спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_4, а тому після смерті спадкодавця не зверталася з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Про те, що померлим ОСОБА_4 на її ім'я був складений заповіт позивачка дізналася лише 30 листопада 2017 року, коли отримала у приватного нотаріуса дублікат заповіту.

Від державного нотаріуса після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця ОСОБА_4, будь-яких дій для повідомлення ОСОБА_1 про відкриття спадщини не здійснювалося, виклик її, як спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, не здійснювався.

Наведені висновки суду щодо поважності причин пропуску строку прийняття спадщини у зв'язку з необізнаністю про наявність заповіту, узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України у справі за №6-1320цс17 від 23 серпня 2017 року.

За таких обставин, суд вважає, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 з поважних причин, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, згідно 16, 1220, 1223, 1268-1270, 1272 ЦК України та ст.ст. 76, 263-265, 273 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4, померлого 20 жовтня 2016 року в м. Миколаєві, строком у 3 (три) місяці, який починається з часу набрання законної сили рішенням суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіОСОБА_7