Справа № 363/843/17 Головуючий у І інстанції Котлярова І. Ю.
Провадження № 22-ц/780/3056/18 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 26 19.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 липня 2018 року Апеляційний суд Київської області у складі головуючого - судді Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Кулішенка Ю.М., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 17 січня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В :

26 лютого 2017 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» звернулося до суду із названим позовом, де просило,

в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» за кредитним договором №59 від 17 квітня 2007 року у розмірі 1 503 759,89 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, шляхом визнання права власності за Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 17 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнським акціонерним банком» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №59, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в сумі 51 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12, 3 % річних та строком повернення до 16 квітня 2027 року, а позичальник зобов'язувався, в свою чергу, в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплатити штраф за несвоєчасне повернення кредиту, в строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту.

В забезпечення виконання зобов'язань за названим кредитним договором між позивачем та відповідачем було укладено іпотечний договір від 17 квітня 2007 року. Відповідно до умов іпотечного договору в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1

16 квітня 2014 року у зв'язку із зміною адреси банку, банківських реквізитів, а також прізвища позичальника, до кредитного договору були внесені зміни та викладені ці положення в новій редакції.

Через неналежне виконання умов кредитного договору, станом на 17 січня 2017 року заборгованість ОСОБА_2 за правочином складає 1 503 759,89 грн.

Відповідно до договору іпотеки, узгоджена сторонами оціночна вартість предмета іпотеки, який належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі продажу від 17 квітня 2007 року, становить 303 000 грн.

Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17 січня 2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №59 від 17 квітня 2007 року, що складає 1 503 759,89 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, шляхом визнання права власності за Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на зазначене майно з посиланням на обставини, викладенні в позовній заяві.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального права та процесуального права при його ухваленні.

Просить заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 17 січня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 17 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнським акціонерним банком», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №59, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в сумі 51 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,3% річних та строком повернення до 16 квітня 2027 року, а позичальник зобов'язувався, в свою чергу, в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплатити штраф за несвоєчасне повернення кредиту, в строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту ( а.с. 12-18 ).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №59 від 17 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнським акціонерним банком», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний Банк», та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір від 17 квітня 2007 року.

Відповідно до умов іпотечного договору в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 ( а.с. 6-8, 11 ).

Як вбачається із п. 2.6. договору іпотеки - квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу квартири від 17 квітня 2007 року, укладеного одночасно з цим договором між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 та зареєстрованого в реєстрі за №662.

Відповідно до п. 6.1.12. договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки на підставах, умовах і в порядку, передбаченим цим договором.

Відповідно до п. 8.3 цього договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі, зокрема, переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання по кредитному договору в порядку встановленого ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору ( там же ).

10 серпня 2012 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - «ОСОБА_6», дружини - «ОСОБА_2» ( а.с. 28 ).

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 28 жовтня 2016 року з ОСОБА_2 та ЗАТ «Софтлайн» в солідарному порядку стягнуто заборгованість за кредитним договором №59 від 17 квітня 2007 року у розмірі 953 643,80 грн. ( а.с. 29-31 ).

Через неналежне виконання умов кредитного договору, станом на 17 січня 2017 року, заборгованість ОСОБА_2 складає 1 503 759,89 грн., що складається із заборгованості по основній сумі кредиту у розмірі 41 928,57 доларів США, заборгованості за процентами - 10 975 доларів США та штрафу за несвоєчасне погашення кредиту - 37 191,40 грн. ( а.с. 32-33 ).

У зв'язку із наведеним, 26 лютого 2017 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» звернулося до суду із названим позовом ( а.с. 1-5 ).

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17 січня 2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» задоволено ( а.с. 99-101 ).

При розгляді апеляційної скарги на оскаржуване рішення суд другої інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі №6-2967цс16, зокрема, зазначено, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий ( на підставі рішення суду ) та два позасудові ( на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя ). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення вказаного позову, оскільки передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі. З урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» суд не наділений повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання право власності на нього за іпотекодержателем.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №760/14438/15-ц.

При цьому, позивач не позбавлений відповідно до статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можливості звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб, ніж визнання права власності на нього.

За таких обставин, суд першої інстанції на вищенаведені обставини справи уваги не звернув, і, як наслідок, ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення про задоволення позову, не дотримавшись положень ст.ст. 15, 16, 328, 335, 392 ЦК України, ст.ст. 33, 35, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» ст.ст.10-13, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення зазначених норм матеріального права та процесуального права при його ухваленні, знайшли своє підтвердження при розгляді справи, унаслідок чого рішення місцевого суду підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України та зазначених положень матеріального і процесуального права.

Згідно положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути із Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги ( а.с. 180 )у розмірі 2 400 ( 1 600 х 150 : 100 ) грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-82, 141, 263, 264, 265, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. Заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 17 січня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати і ухвалити по справі нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2 400 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

Ю.М. Кулішенко