Єдиний унікальний номер 725/2578/18
Номер провадження 2/725/394/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2018 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м.Чернівці в складі :

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Сорокан М.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

та відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 ОСОБА_2 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом та просила стягнути з відповідачів на її користь заборгованість за договором позики в сумі 2719666 грн., а також судовий збір.

Одночасно з позовною заявою, позивач подала до суду заяву про забезпечення позову в якій просила накласти арешт на все належне відповідачам майно в межах заявлених позовних вимог.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовувала ціною позову, а також ризиком відчуження відповідачами належного їм майна з метою уникнення повернення грошових коштів.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд, заслухавши думку присутніх в судовому засіданні учасників процесу, приходить до висновку, що в задоволенні вказаної заяви про забезпечення позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Так, ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, проте п. 3, 6 ч. 1 ст. 189 ЦПК України визначено, що зібрання доказів та вчинення інших дій з метою правильного вирішення спору відбувається на підготовчому судовому засіданні, а тому, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, обовязку доказування, який покладається на сторін, питання щодо забезпечення позову вирішується на стадії підготовчого судового засідання у даній справі.

Пунктом першим ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як вбачається з розяснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.06.2006 року, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим, позивачем не надано суду належних доказів які б вказували на те, що відповідачі вчиняють або мають намір вчинити будь-які дії з метою відчуження належного їм майна, не надано доказів наявності у їх власності будь-якого рухомого чи нерухомого майна, а також не заявлено клопотання про витребування таких доказів у встановленій процесуальним законодавством формі. Крім того, в даному випадку відсутні підстави визначені ч. 7 ст. 81 ЦПК України для збирання доказів судом з власної ініціативи.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Частиною другою статті першої Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що формою втручання у здійснення права власності може бути лише контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Оскільки заява про забезпечення позову не містить усі відомості, потрібні для забезпечення позову, з метою не допущення порушення права власності відповідачів та інших осіб, у звязку з необхідністю дотримання збалансованості інтересів сторін, на даному етапі розгляду справи, вказана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 19, 26-30, 34, 83, 84, 128, 149-153, 258, 260, 272, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів до Апеляційного суду Чернівецької області або через Першотравневий районний суд м.Чернівці в той самий строк в порядку визначеному главою першою розділу пятого та п. 15.5 розділу тринадцятого ЦПК України.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна