АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 550/1019/17 Номер провадження 22-ц/786/1285/18Головуючий у 1-й інстанції Михайлюк О. І. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Абрамова П.С., Прядкіної О.В.

за участю секретаря: Зеленської О.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3

на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 22 березня 2018 року у складі головуючого судді Михайлюк О.І.

по справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Опікунська рада при Виконавчому комітеті Чутівської селищної ради Полтавської області, Чутівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Відділ опіки та піклування служби у справах дітей Чутівської районної державної адміністрації Полтавської області, про позбавлення батьківських прав, припинення стягнення та стягнення аліментів на утримання сина.

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд припинити стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за рішенням Первомайського міського суду Луганської області від 09.12.2009 року по справі № 2-1373/2009 за виконавчим провадженням № 16620761 згідно виконавчого листа № 2-1373; позбавити відповідача ОСОБА_5 батьківських (материнських) прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з ОСОБА_5 на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше мінімального розміру аліментів на одну дитину ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 23.07.2014 року і до повноліття дитини, а також стягнути з позивача судові витрати.

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 22 березня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно рішення Первомайського міського суду Луганської області від 09.12.2009 року по справі № 2-1373/2009 за виконавчим провадженням №16620761, виконавчий лист № 2-1373.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

В іншій частині в позові - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у позбавленні ОСОБА_5 батьківських (материнських) прав та часу, з якого присуджено аліменти, представник позивача - адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи та наданим доказам, невірне застосування норм матеріального права, що призвело до помилкового винесення рішення, просить рішення в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове рішення, а саме: позбавити ОСОБА_5 батьківських (материнських) прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та починати стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 на утримання сина з 23.07.2014 року і до повноліття дитини, а також стягнути з позивача судові витрати за подання апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується та у відповідності до положень частини першої статті 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту другому частини першої статті 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Чутівського районного управління юстиції Полтавської області на підставі відповідного актового запису № 29 від 10 вересня 2010 року.

Рішенням Первомайського міського суду Луганської області від 09 грудня 2009 року присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2010 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітнього сина залишено проживати з матір'ю - ОСОБА_5

В кінці травня 2014 року у зв'язку з початком бойових дій та проведення антитерористичної операції на сході країни батько ОСОБА_2 за згодою матері ОСОБА_5 забрав сина ОСОБА_4 з м. Первомайськ.

Згідно довідки виконавчого комітету Чутівської селищної ради Чутівського району Полтавської області про реєстрацію місця проживання особи № 05-26/502 від 12.09.2017 року та довідки про склад сім'ї № 5633 від 12.09.2017 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 14.05.2014 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, де проживає однією сім'єю разом з батьком - ОСОБА_2

Згідно довідок № 175 та № 176 від 12.09.2017 року опорного закладу «Чутівська ЗОШ І-ІІІ ступенів Чутівської районної ради Полтавської області», ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається у школі з 2014 року по теперішній час та виховується батьком - ОСОБА_2 без участі матері.

Органом опіки та піклування Чутівської районної державної адміністрації надано висновок від 22.12.2017 року № 1-02-40/706 про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 на дитину ОСОБА_4 через відсутність правових підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її дитини

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині позбавлення батьківських (материнських) прав ОСОБА_5 відносно сина ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з безпідставності та необґрунтованості таких вимог та недоведеності позивачем факту невиконання ОСОБА_5 своїх батьківських обов'язків без поважних на те причин та/або ухилення від виконання таких обов'язків.

Проте, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 152 Сімейного кодексу України дитина має право на належне батьківське виховання, якому кореспондується обов'язок батьків виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (пункти 1-3 частини першої стаття 150 СК України).

Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (статті 141, 153, 155 СК України).

Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини 1989 року, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Статтею 164 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої).

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою правові наслідки, встановлені статтею 166 СК України, зокрема, особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних з батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності; втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Суд першої інстанції, встановивши, що з 2014 року неповнолітній ОСОБА_4 проживає постійно з батьком, а мати - відповідач по справі не бере участі у його вихованні, не виявляє щодо нього батьківського піклування та турботи, не забезпечує його утримання, не спілкується із сином взагалі, не дав жодної оцінки особистості відповідача та такої її поведінки, яка свідчить про свідоме нехтування матір'ю своїми обов'язками, що негативно впливає на інтереси дитини та її розвиток.

Заслухавши думку дитини та враховуючи встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_4 у зв'язку з ухиленням від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, тому оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в цій частині.

Доводи апеляційної скарги представника позивача в частині стягнення з ОСОБА_5 аліментів з 23.07.2014 року не ґрунтуються на вимогах закону та задоволенню не підлягають.

Згідно положень статті 191 СК України аліментина дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Оскільки таких доказів позивачем суду надано не було, колегія суддів не вбачає підстав для присудження аліментів з відповідача ОСОБА_5 за минулий час - з 23 липня 2014 року.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 22 березня 2018 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про позбавлення банківських прав - скасувати та постановити в цій частині нове рішення.

Позбавити ОСОБА_5 батьківських прав по відношенню до малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 22 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя підпис С.Б. Бутенко

Судді: підпис П.С. Абрамов

підпис О.В. Прядкіна

Повне судове рішення складено 30 липня 2018 року.

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області С.Б. Бутенко