АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року

м. Харків

справа № 644/7662/14-ц

провадження № 22ц/790/379/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року (в складі судді Саркісян О. А.),

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 62 441,19 грн., а також судовий збір у розмірі 624,41 грн.

В обгрунтування позову вказував, що 06 серпня 2008 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 25 000 грн. під 38,6% річних строком повернення до 25 липня 2013 року. Зобов'язання за договором відповідач належним чином не виконав, станом на 12 лютого 2014 року його заборгованість за кредитом складає 62 441,19 грн.

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Універсал Банк» про захист прав споживачів щодо визнання недійсним пункту 2.3. кредитного договору від 06 серпня 2008 року, яким встановлена підвищена процентна ставка.

Відповідач ОСОБА_1 позов визнав частково на суму 18 448,99 грн., просив застосувати строк позовної давності до платежів за період з 06 серпня 2008 року по 25 серпня 2011 року та врахувати суму заборгованості за підвищеними відсотками в сумі 5 214,97 грн.

В подальшому в судові засідання не з'являвся, повідомлявся належним чином та своєчасно, про причини неявки повідомляв в телефонному режимі про зайнятість в іншій справі.

Зі згоди представника позивача суд першої інстанції проводив заочний розгляд справи у відсутність відповідача, відповідно до вимог статті 224 ЦПК України (у редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача за зустрічним позовом в судове засідання.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 06 серпня 2008 року станом на 12 лютого 2014 року у розмірі 43 707,65 грн. та судовий збір в сумі 437,08 грн., а всього - 44 144,73 грн.

В задоволенні вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 18 733,54 грн. та судового збору у сумі 187,33 грн. - відмовлено.

11 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою у якій просив переглянути вищевказане заочне рішення.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30 серпня 2016 року, заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без розгляду на підставі частини 2 статті 72 ЦПК України.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 серпня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погодившись із заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року, ОСОБА_1 звернувся на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення змінити та задовольнити вимоги позивача частково, тобто стягнути з нього 25668,16 грн.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Тобто, з нього стягненню підлягають тільки сума простроченої заборгованості за кредитом в сумі 5790,44 грн. та сума заборгованості за відсотками 19877,72 грн., яка правильно обрахована судом вже з застосуванням 3 річного строку позовної давності, тобто починаючи з 25.07.2011 року. Отже, загальна сума стягнення відповідача за кредитом повинна становити тільки суму у розмірі 25668,16 грн.

Також, апелянт вказав, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, а саме долучив до матеріалів справи новий письмовий доказ - додаткову угоду від 27.02.2009 року без його присутності, позбавивши його можливості висловити свою думку.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01 березня 2018 року визнано ТОВ «Компанія Управління Активами «Прімоколект-Капітал» правонаступником ПАТ «Універсал Банк» та залучено його до участі у справі в якості позивача.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково позов ПАТ «Універсал Банк», суд першої інстанції виходив з того, що оскільки умовами кредитного договору та додаткової угоди установлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до укладеного договору № CL 76004 від 06.08.2008 року з ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 25000 грн. на термін до 25.07.2013 року та зобов'язався сплатити відсотки за користування кредитом в строки та в порядку, встановленим кредитним договором.

Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, сума щомісячного платежу складає 943,45 грн.

27.02.2009 року між сторонами була укладена додаткова угода до даного кредитного договору, відповідно до п.1 якої сторони домовилися, що строк користування кредитом за цим договором встановлюється до 25.08.2016 року включно, зменшується процентна ставка та встановлюється новий графік погашення кредиту. Строк оплати щомісячного платежу - в останній робочий день, що передує 25 числа поточного місяця.

Банк свої зобов'язання за даним кредитним договором виконав, грошові кошти відповідачу надав.

У порушення умов договору відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував.

У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 12.12.2014 року утворилася заборгованість в сумі 62 441,19 грн., яка підтверджується наданим розрахунком заборгованості.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 здійснив останній платіж за кредитним договором 06.04.2010 року. В подальшому припинив оплату чергових платежів. Позивач звернувся до суду 01.08.2014 року.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже, сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі цього договору.

За змістом частини третьої статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом встановлено, що Банк свої зобов'язання за даним кредитним договором виконав, грошові кошти відповідачу надав. У порушення умов договору відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 12.12.2014 року утворилася заборгованість в сумі 62 441,19 грн., яка підтверджується наданим розрахунком заборгованості.

Оскільки умовами кредитного договору та додаткової угоди установлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що погашення кредиту (заборгованості за кредитом, процентами) повинно здійснюватись позичальником частинами - в останній робочий день, що передує 25 числа поточного місяця кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Отже, з урахуванням строку позовної давності, яку судом першої інстанції обґрунтовано застосовано на підставі заяви відповідача, до стягнення підлягають заборгованість за тілом кредиту та простроченими відсотками, починаючи з 25.07.2011 року, а саме: -5790 грн. 44 к. сума простроченої заборгованості за кредитом; -15512 грн. 33 к. сума дострокового стягнення кредиту; -19877 грн.72 к.- сума заборгованості за відсотками; -2527 грн. 16 к.- сума заборгованості за підвищеними відсотками, а всього до стягнення підлягає сума станом на 12.02.2014 року 43707 грн.65 к.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 43707 грн. 65 к.

Доводи апелянта стосовно того, що додаткову угоду від 27.02.2009 року він не укладав, колегією суддів не приймаються.

В матеріалах справи знаходиться копія зазначеної додаткової угоди (а.с.95-98 т.1).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04.09.2017 року була задоволена заява ОСОБА_1 про витребування доказів і витребувано у ПАТ Універсал Банк оригінал додаткової угоди від 27.02.2009 року до кредитного договору від 06.08.2008 року для дослідженя в судовому засіданні (а.с.52 т.2).

На неодноразові запити 19.06.2018 року ТОВ «Компанія Управління Активами «Прімоколект-Капітал», яке залучено до участі у справі як правонаступник ПАТ «Універсал Банк», надало належним чином посвідчену копію вищезазначеної додаткової угоди.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що заявляти клопотання про призначення будь-якої експертизи він не бажає.

Отже, колегія суддів вважає, що будь-яких доказів в цій частині ним ненадано.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року - залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 31 липня 2018 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко