АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/914/18Головуючий по 1 інстанції - Здоровило В.А.
Категорія: 41 Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Нерушак Л.В. (суддя - доповідач )

Суддів Фетісової Т.Л., Карпенко О.В.

за участю секретаря Наконечної М.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3

відповідач - міський голова м. Ватутіне Черкаської області ОСОБА_4

особа, яка подає апеляційну скаргу - ОСОБА_3

розглянувши у м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 26.03.2018 року, ухваленого під головуванням судді Здоровило В.А. у залі Ватутінського міського суду Черкаської області № 2 26 березня 2018 року о 14 год. 20 хв., у справі за позовом ОСОБА_3 до міського голови м. Ватутіне Черкаської області ОСОБА_4 про визнання недостовірною інформації та зобов`язання її спростувати, -:

в с т а н о в и в :

17.01.2018 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до міського голови м. Ватутіне Черкаської області ОСОБА_4 про визнання недостовірною інформації та зобов`язання її спростувати.

Позивач ОСОБА_3 свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_4, який за результатами чергових виборів депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів 25.10.2015 року обраний міським головою м. Ватутіне Черкаської області з місця для головуючого під час закриття чергової 43-ї сесії 7-го скликання Ватутінської міської ради Черкаської області 30.11.2017 року, та на початку виконання Державного гімну України образив ОСОБА_3, висловившись «Дебіл, блін».

Позивач вважає, що даний вислів ОСОБА_4, як міського голови м. Ватутіне є таким, що суперечить нормам етики і моралі, принижує та ганьбить честь і гідність як громадянина, є недостовірною інформацією та підлягає спростуванню.

Позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 просили суд визнати недостовірною та такою, що принижує честь та гідність ОСОБА_3, як громадянина, інформацію, що суперечить загальноприйнятим нормам етики і моралі, поширену відповідачем - міським головою м. Ватутіне Черкаської області ОСОБА_4 30.11.2017 року на засіданні чергової 43-ої сесії 7-го скликання Ватутінської міської ради Черкаської області про образу ОСОБА_3 словами: «Дебіл, блін» та зобов'язати відповідача ОСОБА_4 у строк 10 календарних днів з дня набрання законної сили судовим рішенням спростувати поширену 30.11.2017 року на засіданні чергової 43-ої сесії 7-го скликання Ватутінської міської ради Черкаської області недостовірну інформацію в тому самому порядку, як була розповсюджена, шляхом виступу з місця для головуючого на засіданні найближчої чергової (позачергової) сесії 7-го скликання Ватутінської міської ради Черкаської області про образу ОСОБА_3 словами: «Дебіл, блін» . Також позивач просив судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 26 березня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до міського голови м. Ватутіне Черкаської області ОСОБА_4 про визнання недостовірною інформації та зобов`язання її спростувати - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 оскаржив рішення в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі він зазначає, що з винесеним рішенням не погоджується, так як вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки рішення не відповідає фактичним обставинам справи, є необґрунтованим та ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права. ОСОБА_3 вказує, що суд першої інстанції невірно оцінив слова «Дебіл блін», вважаючи їх словами-паразитами, а не словами, в яких міститься образа. ОСОБА_3 просить скасувати рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 26.03.2018 року повністю та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити: визнати недостовірною та такою, що принижує честь та гідність ОСОБА_3, як громадянина, суперечить загальноприйнятим нормам етики і моралі, поширену інформацію відповідачем - міським головою м. Ватутіне Черкаської області ОСОБА_4 30.11.2017 на засіданні чергової 43-ої сесії 7-го скликання Ватутінської міської ради Черкаської області про образу ОСОБА_3 словами: «Дебіл, блін» та зобов'язати відповідача у строк 10 календарних днів з дня набрання законної сили судовим рішенням спростувати, поширену 30.11.2017 року на засіданні чергової 43-ої сесії 7-го скликання Ватутінської міської ради Черкаської області недостовірну інформацію в тому самому порядку, як була розповсюджена, шляхом виступу з місця для головуючого на засіданні найближчої чергової (позачергової) сесії 7-го скликання Ватутінської міської ради Черкаської області про образу ОСОБА_3 словами: «Дебіл, блін». Судові витрати покласти на відповідача.

13 червня 2018 року на адресу апеляційного суду Черкаської області надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 від відповідача ОСОБА_4

У відзиві ОСОБА_4 зазначає, що судом першої інстанції було витримано всі процесуальні норми при розгляді зазначеної справи та в повному обсязі досліджено наявні матеріали справи, рішення винесене законне та обґрунтоване з правильним застосуванням норм матеріального права. Він вказує, що поширена інформація жодним чином не стосувалася позивача, чи будь - якої іншої особи , а була відображенням його емоційного стану. Доказування позивача ОСОБА_3 базується лише на його припущеннях, посилається, що повідомляв письмово позивача, що жодним чином не бажав його образити. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а судове рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів цивільної палати розглядає дану справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням, але без виклику сторін в суд апеляційної інстанції.

Згідно до вимог ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

При цьому, за загальним правилом встановленим вказаною нормою права, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії

Згідно до вимог ст.128 ЦПК України вбачається, що суд лише повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії а не викликає до судового засідання, якщо їх явка є не обов'язковою.

На підставі викладеного, розгляд даної справи проводиться судом апеляційної інстанції за загальним правилом, встановленим чинним процесуальним законом України з повідомленням учасників справи про дату, час і місце судового засідання, але без виклику до судового засідання, оскільки їх явка є не обов'язковою.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Вирішуючи спір, та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання недостовірною інформації та зобов`язання її спростувати, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог, посилаючись, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що дійсно 30.11.2017 року у сесійній залі Ватутінської міської ради Черкаської області на засіданні 43-ї сесії 7-го скликання, під час закриття якої міським головою ОСОБА_4 було вжито слова-паразити «Дебіл, блін», саме на адресу позивача ОСОБА_3, що принижує честь і гідність ОСОБА_3 як громадянина, суперечить загально прийнятим нормам етики і моралі, що давало б позивачу право на звернення до суду з позовом за судовим захистом.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає висновки такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Суд першої інстанції, встановивши дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 30.11.2017 року у сесійній залі Ватутінської міської ради Черкаської області відбулася 43-я сесія 7-го скликання, під час закриття якої міським головою ОСОБА_4 було вжито слова-паразити, а саме: «Дебіл, блін».

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_3 вказував, що даний вислів ОСОБА_4, як міського голови м. Ватутіне є таким, що суперечить нормам етики і моралі, принижує та ганьбить честь і гідність як громадянина, є недостовірною інформацією та підлягає спростуванню. Тому позивач ОСОБА_3 просив суд визнати недостовірною та такою, що принижує честь та гідність ОСОБА_3, як громадянина, інформацію, що суперечить загальноприйнятим нормам етики і моралі, поширену відповідачем - міським головою м. Ватутіне Черкаської області ОСОБА_4 30.11.2017 року на засіданні чергової 43-ої сесії 7-го скликання Ватутінської міської ради Черкаської області про образу ОСОБА_3 словами: «Дебіл, блін» та зобов'язати відповідача ОСОБА_4 у строк 10 календарних днів з дня набрання законної сили судовим рішенням спростувати поширену 30.11.2017 року на засіданні чергової 43-ої сесії 7-го скликання Ватутінської міської ради Черкаської області недостовірну інформацію, в тому самому порядку, як була розповсюджена, шляхом виступу з місця для головуючого на засіданні найближчої чергової (позачергової) сесії 7-го скликання Ватутінської міської ради Черкаської області про образу ОСОБА_3 словами: «Дебіл, блін»

Судом першої інстанції встановлено, що даний факт не заперечується, визнається відповідачем по справі міським головою м. Ватутіне Черкаської області ОСОБА_4 Однак, відповідач наполягає, що поширена інформація жодним чином не стосувалася позивача ОСОБА_3 чи будь-якої особи, не несла смислового навантаження та була лише відображенням емоційного стану, про що він також вказує у відзиві на апеляційну скаргу позивача.

Апеляційний суд приймає до уваги, що ніхто із свідків, які давали пояснення суду першої інстанції з приводу вказаних обставин справи та підтверджують, що чули слова «Дебіл,блін», які сказав відповідач ОСОБА_4, не стверджують, що вказані слова були адресовані саме позивачу ОСОБА_3, оскільки відповідач не називав прізвища позивача , ні іншого прізвища.

Із відеозапису трансляції засідання сесії, який досліджувався судом першої інстанції, також не вбачається, що вказані слова були адресовані саме позивачу ОСОБА_3

За таких обставин, судом достеменно встановлено, що вжите відповідачем словосполучення «Дебіл, блін « не стосувалися не лише конкретно позивача, а й інших осіб, присутніх в сесійній залі Ватутінської міської ради Черкаської області 30.11. 2017 року.

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Згідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Згідно ч.4 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

Таким чином, право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладених у постанові № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову є сукупність таких обставин, а саме: 1) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; 2) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; 3) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; 4) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти : опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації поширення у мережі Інтернет чи з використанням інших засобів викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення публічних виступах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі, або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності ( неповні або перекручені ).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов'язана переконатися в її достовірності. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов'язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальність в разі її спростування.

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному житті тощо), яка на думку позивача, порушує право на повагу до гідності, честі та ділової репутації.

Виходячи з наведеного, при розгляді справи підлягають з'ясуванню такі обставини: чи поширені відомості, про спростування яких пред'явлено позов, чи порочать вони гідність, честь, ділову репутацію позивача та чи відповідають дійсності.

При цьому на позивача покладається обов'язок довести факт поширення відомостей, які його порочать особою, до якої пред'явлено позов. Відповідач повинен довести, що поширені ним відомості відповідають дійсності. Позивач має право надати докази невідповідності дійсності таких відомостей.

Пунктом 19 даної Постанови Пленуму роз'яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» вказано, що оціночним судженням, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, дані з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції, якою встановлено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції позивачем ОСОБА_3 не доведено та не надано належних допустимих, достовірних доказів того, що дійсно 30.11.2017 року у сесійній залі Ватутінської міської ради Черкаської області на засіданні 43-ї сесії 7-го скликання під час закриття якої міським головою ОСОБА_4 було вжито слова-паразити «Дебіл блін», саме на адресу позивача ОСОБА_3, що принижує честь та гідність ОСОБА_3, як громадянина, суперечить загальноприйнятим нормам етики і моралі, тому суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з чим повністю погоджується суд апеляційної інстанції .

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги , що рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є необґрунтованим, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, є безпідставними та необґрунтованими, і не можуть бути взятими до уваги апеляційним судом, оскільки позивачем подано апеляційну скаргу, доводи якої є аналогічними доводам позовної заяви ОСОБА_3, так як повністю зміст позовної заяви повторюється у тексті апеляційної скарги і нових посилань чи аргументів не містить, і висновків суду не спростовує щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог позивача, виходячи з таких підстав.

Колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними та необґрунтованими посилання в апеляційній скарзі на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають суттєве значення для вирішення справи, оскільки позивач вважає, що суд у рішенні не надав жодної правової оцінки щодо поширення інформації відповідачем про позивача, яка не відповідає дійсності, що відповідач не зміг поширити достовірність інформації про те, що позивач - «дебіл». Отже, сам ОСОБА_3 стверджує, що відповідач не зміг поширити достовірність інформації, тому висновки суду ним не спростовано, а навпаки, позивач таким чином, погоджується з висновками суду, який дослідив та оцінив наявні у справі докази, та правильно відмовив у задоволенні вимог позивача, які не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, вважає апеляційний суд доводи апеляційної скарги, що суд не надав правової оцінки та не дослідив у повному обсязі завдання шкоди немайновим благам позивача, так як не заслухав дружину позивача, яка могла б надати відомості щодо приниження честі позивача, та його переживань і докладання зусиль після поширення недостовірної інформації. Дані доводи скаржника є необґрунтованими, оскільки він звертається із позовними вимогами щодо визнання недостовірною інформації та зобов'язання її спростувати , та не звертався до суду з вимогами щодо захисту честі та гідності, тому суд не може вийти за межі заявлених вимог та предмету позову.

Також безпідставними є посилання скаржника , що ні судом , ні відповідачем не було ініційовано питання проведення експертизи пристрою на підтвердження висловленої позиції, а відсутність відповідної експертизи, вважає ОСОБА_3 позбавляє можливості достовірно переконатися у заявленій позиції відповідача, тому апеляційний суд не приймає до уваги такий аргумент позивача. Клопотання про проведення експертизи ініціюють сторони, а не суд, який лише вирішує, чи є необхідність у проведенні експертизи та погоджує питання, які ставлять сторони , на вирішення експерту. За вказаних позивачем обставин не вбачається, яку ж саме експертизу слід провести, та які питання вирішити експерту. Тому такі доводи скаржника не заслуговують на увагу, і не можуть бути підставою для задоволення вимог апеляційної скарги позивача.

ОСОБА_3 посилається у скарзі, що суд не дослідив та не встановив причинно - наслідковий зв'язок , що підтверджує факт нанесення позивачу образи, оскільки саме після слів позивача «Ганьба», у відповідь прозвучали образи від відповідача ОСОБА_4 «Дебіл, блін», який знаходився у підвищеному емоційному стані, вказує сам позивач.

Однак, вказані доводи ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки не встановлено судом, що вказані слова адресувались саме позивачу, і висновки суду особою, яка оскаржує рішення суду, не спростовані.

Крім того, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права, що вважає привело до неправильного вирішення спору та ухвалення помилкового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційний суд не приймає до уваги вказаних вище доводів апеляційної скарги, оскільки ОСОБА_3 не обґрунтовує та не вказує у апеляційній скарзі, які саме вимоги процесуального права порушено судом, як і не зазначає, в чому полягає порушення норм матеріального права та невірного застосування норм матеріального права, та які норми матеріального права слід застосувати до заявлених ним позовних вимог, в чому полягає на його думку порушенням вимог закону, яке він вважає дає підстави для скасування рішення суду.

Колегія суддів апеляційного суду, звертає увагу, що саме лише перерахування особою, яка подає апеляційну скаргу підстав скасування рішення суду, які передбачені згідно вимог ст. 376 ЦПК України, без їх належного обґрунтування скаржником, який має спростувати висновки суду першої інстанції, щоб довести суду апеляційної інстанції необґрунтованість та помилковість висновків суду першої інстанції, не дають підстав апеляційному суду задовольнити вимоги апеляційної скарги та скасувати рішення суду першої інстанції за відсутності правових підстав, передбачених чинним законодавством.

Враховуючи вищевикладене, відсутність наявних та допустимих доказів в підтвердження позовних вимог позивача, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого та вірного висновку, за вказаних обставин та наявних у матеріалах справи доказах, відмовивши у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_3

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В ст. 77 ЦПК України вказано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що не вбачається, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального чи процесуального права та залишено не розглянутими обставини, що мають значення для справи, тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги і скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог позивача.

Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, були предметом розгляду суду першої інстанції, яким дана належна оцінка, не спростовують висновків суду першої інстанції , тому не підлягають задоволенню апеляційним судом.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що ухвалене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб'єктивний характер, не відповідають обставинам справи, зводяться до невірного трактування норм матеріального права і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення .

Судові витрати, понесені сторонами за розгляд апеляційної скарги слід залишити за сторонами, оскільки рішення суду першої інстанції не змінюється та не скасовуються судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 258, 367, 368, 374,37 , 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 26.03.2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до міського голови м. Ватутіне Черкаської області ОСОБА_4 про визнання недостовірною інформації та зобов`язання її спростувати - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги залишити за особою, яка її подавала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови в порядку та за умов, визначених цивільно - процесуальним законом.

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Фетісова Т.Л.

Карпенко О.В.