Провадження № 2/522/1237/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.,

за участю секретаря Іскрич В.В.,

розглянувши у судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Добробуд ЛТД», ОК "Житлово-будівельний кооператив "Престиж VII" за участю третіх осіб: АКБ "Укрсоцбанк", АППБ «Аваль» про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Добробуд ЛТД», ОК "Житлово-будівельний кооператив "Престиж VII" за участю третіх осіб: АКБ "Укрсоцбанк", АППБ «Аваль» про визнання права власності.

Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про відвід головуючому по справі судді Бойчуку А.Ю., яка обґрунтована тим, що 24.07.2018 року суддею Приморського районного суду м. Одеса Бойчуком А.Ю була розглянута справа №522/842/17 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Добробуд ЛТД», за участю третіх осіб: ПАТ «Райффайзен банк Аваль» в особі ООД ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогресбудінвест», ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити певні дії за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут ЛТД» до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договорів недійсними. Після розгляду справи по суті у мене, ОСОБА_1, виникли сумніви щодо упередженості судді під час ухвалення рішення через тісне спілкування перед та після засідання Бойчука АЮ. з представником ТОВ «Добробуд ЛТД». Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, у період з 01.02.2018 року по 24.07.2018 року, усі справи за участю Товариства з обмеженою відповідальністю «Добробуд ЛТД», які розглядались під головуванням судді Приморського районного суду м. Одеса Бойчука А.Ю., були вирішенні на користь ТОВ «Добробуд ЛТД».

У судове засідання з'явився представник відповідача, який заперечував проти задоволення заяви про відвід, у зв'язку з тим обставини які викладені в заяві не відповідають дійсності.

Ознайомившись з заявою про відвід та доданими до неї письмовими доказами, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлено відводу, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Як вбачається із заяви, підставою для відводу судді є сумніви щодо неупередженості та об'єктивності судді Бойчука А.Ю. під час розгляду справи №522/19826/16ц.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

Проте, суддя не погоджується із вищевказаними доводами заявника, з огляду на наступне.

У справі "П'єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина в конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об'єктивному розгляді справи.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що зазначені в заяві обставини, не викликають сумнів в об'єктивності, однобічності та неупередженості судді Бойчук А.Ю. при вирішенні даної цивільної справи.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо суд приходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до ч. 7, 8 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Дослідивши обставини, зазначені у заяві про відвід, приходжу до висновку, що остання не містить підстав, зазначених у ст.36 ЦПК України, а незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

З огляду на те, що відповідно до ст.36 ЦПК України заявлений відвід є необґрунтованим, суд вважає що наявні правові підстави для зупинення провадження в справі та передачі справи до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Бойчука А.Ю.

Керуючись: ст. ст. 33, 36, 40 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Добробуд ЛТД», ОК "Житлово-будівельний кооператив "Престиж VII" за участю третіх осіб: АКБ "Укрсоцбанк", АППБ «Аваль» про визнання права власності - до вирішення питання про відвід.

Заяву передати до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Бойчука А.Ю.

Ухвала в частині зупинення провадження може бути оскаржена безпосередньо до ап/еляційного суду Одеської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: А.Ю. Бойчук

25.07.2018