Провадження № 22-ц/780/1909/18 Доповідач у 2 інстанції Яворський М. А.
Категорія 26 24.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 липня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря Богдан І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору,

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2012 року позивач - ПАТ «Родовід Банк» (надалі Банк) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та з урахуванням уточнюючих вимог від 22 січня 2013 року просив суд стягнути з відповідачів солідарно- 13 355,95 доларів США заборгованості за кредитом, 5 404,11 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 78 147,72 грн. нарахованої пені за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків, а також 9 377,73 грн. в якості трьох відсотків річних від суми простроченої кредитної заборгованості та сплачений судовий збір - 2374,75 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 09 липня 2007 року між Банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №77.1/АА-418.07.2, згідно якого їй було відкрито відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 18 165 доларів США зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом, який вона зобов'язувалася повернути разом з відсотками в строк до 09 липня 2012 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та відповідачем ОСОБА_3 09 липня 2007 року було укладено договір поруки за умовами якого ( п.1.3 Договору) ОСОБА_3 взяв на себе зобов'язання відповідати перед Банком у тому ж обсязі на тих же умовах та в ті ж строки що і позичальник.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконала умов кредитного договору, суму отриманого кредиту та нарахованих процентів у строки визначені договором не повернула внаслідок чого за нею рахується заборгованість у вище зазначеному розмірі, яку Банк просив стягнути солідарно з відповідачів у судовому порядку, оскільки в добровільному порядку виконувати взяті на себе зобов'язання відповідачі відмовляються.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість по кредитному договору № 77.1/АА- 418.07.2 від 09 липня 2007 року в сумі 18 760,06 доларів США та 78 147,72 грн., а також 2 374,75 грн. судових витрат.

07 вересня 2017 року ОСОБА_2 подала заяву до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області про перегляд заочного рішення суду з підстав неповного з'ясування судом обставин справи, неповідомлення її про дату час та місце розгляду справи та розгляд справи у її відсутність, чим були порушенні її права як сторони у справі, в тому числі, подати заяву про застосування строків позовної давності до вимог Банку.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2017 року заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2013 року було скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку .

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2018 року позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість по кредитному договору № 77.1/АА- 418.07.2 від 09 липня 2007 року в сумі 18 760,06 доларів США та 78 147,72 грн., а також 2 374,75 грн. судових витрат.

В іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дійшов помилкового висновку щодо стягнення заборгованості в іноземній валюті, оскільки обчисленню і стягненню в національній валюті підлягають такі складові грошові зобов'язання як пеня, штраф, неустойка, проценти, так і виплати передбачені ст. 625 ЦК України.

Крім того, апелянт зазначає, що на його думку, судом взагалі не досліджувалися докази отримання відповідачем коштів по кредитному договору, оскільки в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували перерахування на ім'я ОСОБА_2 коштів чи отримання їх в іншому порядку.

Також, не взято до уваги той факт, що пеня за прострочення строків виконання зобов'язання була нарахована за весь час прострочення без врахування строку позовної давності, не зважаючи на те, що вона в своїй заяві про перегляд заочного рішення вказувала на зазначені обставини .

Позивач у справі не погоджуючись із висновками суду першої інстанції, також подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Білоцерківського місцевого суду в частині відмови стягнення на користь Банку трьох відсотків річних від суми простроченої кредитної заборгованості, та ухвалити в цій частині нове судове рішення про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості в розмірі 9377,73 грн.

В обґрунтування своїх доводів посилався на те, що беручи до уваги різну правову природу процентів, передбачених статтями 536, 1048, 1056-1, 1061 ЦК України і процентів, що стягуються у відповідності до ст. 625 ЦК України, а також відсутність у чинному законодавстві обмежень, то одночасне стягнення процентів, передбачених ст. 536 ЦК України та іншими статтями, відшкодування інфляційних збитків за весь час прострочення, а також сплата трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених статтею 625 ЦК України є правомірними, за умов, що такі вимоги заявлені кредитором.

Відзиви чи заперечення на апеляційну скаргу від сторін не надходили.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно ст. 357 ЦПК України в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги відповідача у справі ОСОБА_2, та позивача у справі ПАТ «Родовід Банк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, вирішуючи вказаний спір та задовольняючи частково позовні вимоги Банку, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що 09 липня 2007 року між Банком та відповідачкою у справі ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 77.1/АА-418.07.2, згідно якого відповідачці було відкрито відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 18 165 доларів США зі сплатою 12,5 % річних із строком повернення коштів до 09 липня 2012 року, але ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання у строки визначені договором не виконала, та станом на 05 листопада 2012 року розмір її заборгованості перед ПАТ «Родовід банк» по кредитному договору №77.1/АА-418.07.2 від 09 липня 2007 року становить 18 760, 06 доларів США із яких 13 355,95 доларів США неповернутий кредит, 5404,11 доларів США несплачені відсотки та 78147 грн. 72 коп. пеня за весь час дії договору, тому суд визнав доводи позивача обґрунтованими та задовольнив позовні вимоги, в частині стягнення коштів за кредитом, відсотками, пені та судовий збір. Вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів трьох відсотків річних згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України суд визнав необґрунтованими та відмовив у їх задоволенні.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення місцевого суду в повній мірі не відповідає.

Так, судом першої інстанції при розгляді справи було встановлено, що 09 липня 2007 року між ПАТ « Родовід Банк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 77.1/АА-418.07.2, згідно якого ОСОБА_2 було відкрито відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 18 165 доларів США зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом, який вона зобов'язувався повернути разом з відсотками в строк до 09 липня 2012 року (а.с.6-11 т.1).

9 липня 2007 року між ПАТ «Родовід Банк» та відповідачем ОСОБА_3 в порядку визначеному ст.553 ЦК України був укладений договір поруки за умовами якого ОСОБА_3 взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_2 по вище вказаному кредитному договору. (а.с. 14 т.1).

Згідно п.3.1 кредитного договору ОСОБА_2 зобов'язалася, щомісяця до 10 - го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитом у сумі 303 доларів США на рахунок, вказаний у пункті 1.3 цього договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку.

Згідно п.3.3 кредитного договору ОСОБА_2 зобов'язалася сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитами щомісяця до 10 -го числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним.

Згідно п.3.9 кредитного договору ОСОБА_2 за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, зобов'язалася сплачувати банку за кожний день пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у пункті 1.5 цього договору, від суми простроченого платежу.

Судом також встановлено, що відповідачка у справі ОСОБА_2 отримавши у користування грошові кошти та взявши на себе зобов'язання щодо їх своєчасного повернення дані зобов'язання в повному обсягу і в строки визначені у договорі не виконала.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивачка дійсно 09 липня 2007 року уклала кредитний договір із Банком, що нею не заперечується, та підтверджується Договором підписаним сторонами, тому колегія суддів вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст. 1054 ЦК України.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що Банк свої зобов'язання за вказаним договором виконав у повному обсязі надавши ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 18165 доларів США, що підтверджується наявною в матеріалах справи заявою на видачу готівки №036 від 09 липня 2007 року. (а.с. 38 т.1). Вказаною заявою доводи апелянта ОСОБА_2 про не отримання коштів спростовуються.

Відповідачка ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання виконала лише частково сплативши протягом 2007 - 2012 років 4809,05 доларів США отриманого кредиту та 3418,08 доларів США нарахованих відсотків за користування кредитом та 24, 61 грн. пені., що підтверджується наданим 23 липня 2017 року Банком розрахунком.

При цьому станом на час звернення 21 листопада 2012 року Банком до місцевого суду заборгованість відповідачки ОСОБА_2 перед банком за кредитним договором становила 18760, 06 доларів США із яких 13355,95 доларів США неповернутий кредит, 5404,11 доларів США несплачені відсотки.

Також, із матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання у погодженні із Банком строки не виконувала та відповідно до Договору взяла на себе зобов'язання сплачувати на користь Банку пеню за не своєчасне виконання зобов'язань.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Як вбачається з матеріалів справи Банк звертаючись до суду із вказаним позовом просив стягнути з відповідачів пеню за ввесь період дії кредитного договору у сумі 78147,72 грн.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позов.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідачка по справі ОСОБА_2 подаючи, 06 вересня 2017 року заяву про перегляд заочного рішення зазначала про необхідність застосування судом першої інстанції строків позовної давності в один рік до позовних вимог Банку в частині стягнення пені, однак місцевий суд, переглядаючи справу після скасування заочного рішення зазначених вимог відповідачки не врахував та повторно стягнув суму пені за весь час дії договору, що суперечить вимогам ст. 258 ЦК України.

З врахування викладених обставин колегія суддів вважає, що стягненню з відповідачів у солідарному порядку підлягає пеня саме за період з 19 листопада 2011 року по 19 листопада 2012 року, що відповідно до довідки Банку від 13 липня 2018 року становить 3136, 98 доларів США пені за порушення строків повернення кредиту та 1250,48 доларів США за порушення строків поверненні відсотків, з урахуванням курсу долара США до гривні - 7.993 грн. за 1 долар США на час звернення позивача до суду, таким чином сума пені становитиме 35068, 97 грн. ( 3136,98 + 1250,48 х 7.993).

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Також частковому задоволенню підлягає апеляційна скарга ПАТ «Родовід Банк» щодо стягнення із відповідачів 3 відсотків річних за час порушення зобов'язання після закінчення дії договору і до моменту звернення позивача до суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.

Згідно ст.625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме : боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів враховує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Тому з врахуванням вказаних вимог Закону з відповідачів на користь позивача за період з 10 липня 2012 по 05 листопада 2012 року підлягає стягнення 1041, 33 грн. ( 130, 28 х 7.993), як три відсотки річних прострочення виконання зобов'язання за кредитом.

Згідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь - кого з них окремо. Кредитор який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний в повному обсязі.

Враховуючи, що 9 липня 2007 року між Банком та відповідачем у вказаній справі ОСОБА_3 був укладений договір поруки, за умовами якого останній взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати у повному обсягу за зобов'язаннями позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором № 77.1/АА-418.07.2, тому заборгованість за кредитом, відсотками, пенею та трьох відсотків річних підлягає стягненню з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у солідарному порядку.

З урахування викладених обставин, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» та стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість по кредитному договору № 77.1/АА-418.07.2 від 09 липня 2007 року в сумі 18760,06 доларів США заборгованості за кредитом та відсотках, 35068 грн. 97 коп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та відсотках, 1041,33 грн. 3% річних за порушення строків виконання зобов'язань.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпунктів "б", "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв'язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційні скарги ПАТ "Родовід банк" та ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, тому відповідно ст. 141 ЦПК України підлягають розподілу і судові витрати.

Так, із вище викладених обставин вбачається що позовні вимоги Банку були заявлені в обсязі 237474,61 грн, а колегія суддів задовольнила вимоги в обсязі 186059,46 грн. ( 149949, 16 грн /що за курсом 7,993 склало 18760,06 доларів США/ + 35068,97 + 1041,33) що складає 78% від суми заявленого позову тому на користь позивача підлягає стягненню 78 % від сплаченої суми судового збору.

Так, подаючи позовну заяву ПАТ "Родовід Банк" сплатив у суді першої інстанції 2374,75 грн ( а.с. 5 т.1) та сплатив 3562, 13 грн. ( а.с. 132 т.2) при подачі апеляційної скарги, що в сумі складає 5936, 88 грн., тому з врахуванням обсягу задовлених вимог стягненню підлягала сума 4613,76 грн. ( 5936,88 х 78%).

Відповідачка ОСОБА_2 подаючи апеляційну скаргу, також сплатила судовий збір у розмірі 3562, 13 грн. ( а.с. 96, 125 т.2). Тому, з урахуванням часткового задоволення апеляційних вимог ОСОБА_2 на її користь із Банку підлягає стягненню 673, 23 грн.

З урахуванням обсягу задовлення апеляційних скарг та положень ст. 141 ч.10 ЦПК України на користь Банку з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає стягненню різниця в сплаті судового збору 3940, 53 грн (4613,76 - 673,23) пропорційно по 1970 грн. 66 коп. із кожного із відповідачів по справі. У задоволенні решти частини позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» відмовити.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, ст. 268, 525, 526, 543, 553, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення .

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, прож. АДРЕСА_1, Індивідуальний податковий номер НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, прож. АДРЕСА_2, індивідуальний податковий номер НОМЕР_2) солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» () заборгованість по кредитному договору № 77.1/АА-418.07.2 від 09.07.2007 р. в сумі 18 760,06 доларів США заборгованості за кредитом та відсотках, 35068 грн. 97 коп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та відсотках, 1041 грн. 33 коп. 3 % річних за порушення строків виконання зобов'язань, а також 3940,53 грн. судових витрат.

В задоволенні решти частини позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.А.Яворський

судді: Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв