Справа № 712/2-350/2010
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 липня 2018 року м. Ужгород

апеляційний суд Закарпатської області у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Джуги С.Д., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокуратури Закарпатської області в інтересах держави в особі Департаменту культури Закарпатської обласної державної адміністрації та Закарпатської обласної ради на рішення Ужгородського міськрайонного суду ухваленого 12 жовтня 2010 року головуючим суддею Леміш О.М. у справі за заявою Кам'яницької сільської ради про передачу безхазяйної нерухомої речі в комунальну власність, -

встановив:

У вересні 2010 року Кам'яницька сільська рада звернулася у суд, в порядку окремого провадження із заявою про передачу безхазяйної нерухомої речі в комунальну власність.

Заява обґрунтована тим, що на території сільської ради знаходиться нерухоме майно - Невицький замок. Рішенням Кам'яницької сільської ради визнано безхазяйним нерухомим майном будову Невицького замку. Вказане нерухоме майно взято на обліку як безхазяйне майно. Оскільки з моменту взяття нерухомої речі на облік пройшло більше року і жодних звернень осіб, які б вважали себе власником майна немає, то просила задовольнити заяву.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 12.10.2010 р. заяву задоволено. Передано безхазяйне нерухоме майно - Невицький замок у власність територіальної громади Кам'яницької сільської ради.

На дане рішення прокуратура Закарпатської області в інтересах держави в особі Департаменту культури Закарпатської обласної державної адміністрації та Закарпатської обласної ради подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та залишити заяву без розгляду. В обґрунтування скарги посилається на те, що вказане майно не може бути безхазяйним, оскільки відноситься до об'єктів культурної спадщини та не підлягає приватизації. В даному випадку наявний спір про право, а тому, розгляд даного питання за правилами окремого провадження є неможливим.

У відзиві на апеляційну скаргу Кам'яницька сільська рада, в інтересах якої діє адвокат Гончаров В.В., просить скаргу повернути прокурору або залишити її без задоволення. Зокрема, посилається на те, що скарга прокурором подана неправомірно, оскільки прокуратура не вправі діяти в інтересах органу місцевого самоврядування, яким є Закарпатська обласна рада. Також вказує на те, що пропущено строки на апеляційне оскарження і апеляційним судом помилково їх поновлено. При цьому вважає, що апеляційний суд, вирішуючи питання про поновлення строку, помилково послався на редакцію недіючого ЦПК України. Звертає уваги, що жодних порушень процедури передачі безхазяйного майна у комунальну власність не було порушено, а тому, рішення суду є законним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 9 Перехідних положень ЦПК України (тут і надалі в редакції чинній з 15 грудня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ст. 234 ЦПК України (в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень п. 5 ч. 2 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (ч. 6 ст. 235 ЦПК).

Подібні норми містяться в ст.ст. 293, 294 ЦПК України (в редакції чинній з 15.12.2017р.).

В даному випадку органом місцевого самоврядування подано заяву про передачу безхазяйного майна - будівлі Невицького замку в комунальну власність, з посиланням на та, що власник такого майна невідомий.

Однак, відповідно до ЗУ «Про охорону культурної спадщини» пам'ятка культурної спадщини (далі - пам'ятка) - об'єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, або об'єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (не включення) об'єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

З матеріалів справи вбачається, що Постановою Ради Міністрів УРСР від 04.08.1963 р. за №970 будівлю Невицького замку взято на державний облік та під особливу охорону держави, як пам'ятку архітектури національного значення, що підтверджується відповідним Паспортом Держбуду УРСР (а.с.28-31).

Рішенням 23-ої сесії 5-го скликання Закарпатської обласної ради від 27.02.2009р. за №815 «Про внесення змін до Переліку об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області» внесено Невицький замок-фортецю у Перелік об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області. Управлінню майна комунальної власності обласної державної адміністрації доручено здійснити організаційно-правові заходи щодо приймання об'єкта (виготовити свідоцтво про право власності, інвентарну справу та інші необхідні документи) (а.с.27).

В подальшому, Міністерством культури і туризму України виготовлено Паспорт архітектури та містобудування національного значення на Невицький замок-фортецю (а.с.32-43).

Тобто, Невицький замок-фортеця відноситься до об'єктів пам'яток культурної спадщини та відноситься до комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, що в свою чергу свідчить про наявність спору про право, а відтак, заява Кам'яницької сільської ради підлягає залишенню без розгляду.

Даючи оцінку доводам, викладеним у відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, у рішенні КСУ від 08.07.1999 р. №3-рп/99 дано офіційне тлумачення представництва прокурором «інтересів держави».

Зокрема, Прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави, і ця заява, за статтею 2 Арбітражного процесуального кодексу України, є підставою для порушення справи в арбітражному суді.

Під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Таким чином, посилання у відзиві на те, що прокурор не вправі діяти в інтересах органу місцевого самоврядування є помилковим.

Зважаючи, що спірний об'єкт відноситься до об'єктів культурної спадщини, які перебуваються під особливою охороною держави, то на думку апеляційного суду, прокурором належним чином обґрунтовано необхідність захисту інтересів держави в даному випадку.

З приводу строків на апеляційне оскарження слід враховувати п.13 Перехідних положень ЦПК України (в редакції чинній з 15.12.2017р.), у відповідності до якого судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оскільки, оскаржуване рішення ухвалено до 15.12.2017р., то питання щодо строків на апеляційне оскарження слід вирішувати згідно процесуального законодавства, яке діяло до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Тобто, представник Кам'яницької сільської ради необґрунтовано посилається на помилковість застосування апеляційним судом норми недіючої наразі редакції ЦПК України.

При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 294 ЦПК України (в редакції чинній до 15.12.2017р.) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь в справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Даною нормою чітко встановлено початок перебігу строку на апеляційне оскарження для особи, яка не була присутня під час проголошення судового рішення, саме з моменту отримання нею копії такого рішення, а не з того часу коли така особа могла теоретично дізнатися про його існування. А відтак, твердження представника Кам'яницької сільської ради про те, що прокуратура могла дізнатися про існування оскаржуваного рішення значно раніше (враховуючи відповідну інформацію про руйнування замку опубліковану в ЗМІ у 2016-2017 роках) є неспроможними.

Оскільки, апелянт не був залучений судом до участі в справі та про оскаржуване рішення дізнався 25.05.2018 року, то судом апеляційної інстанції правомірно поновлено строк на апеляційне оскарження.

Що стосується тверджень про дотримання процедури передачі нерухомої безхазяйної речі у комунальну власність, то зважаючи на висновок апеляційного суду про наявність спору про право, що є безумовною підставою для залишення заяви без огляду, то такі твердження не мають самостійного правового значення.

Узагальнюючи наведене, доводи вказані у відзиві на апеляційну скаргу слід відхилити як безпідставні.

З огляду на викладене та приписи ст.ст. 374, 377 ЦПК України, рішення суду першої інстанції слід скасувати та залишити заяву без розгляду.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з Кам'яницької сільської ради на користь апелянта підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 68,25 грн.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 141, 367, 374, 377, 381, 382 і 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу прокурора Закарпатської області в інтересах держави в особі Департаменту культури Закарпатської обласної державної адміністрації та Закарпатської обласної ради, задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12 жовтня 2010 року скасувати, а заяву Кам'яницької сільської ради про передачу безхазяйної нерухомої речі в комунальну власність, залишити без розгляду та роз'яснити заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

Стягнути з Кам'яницької сільської ради на користь Прокуратури Закарпатської області судові витрати за подачу апеляційної скарги в розмірі 68 (шістдесят вісім) гривень 25 коп., судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 23 липня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді