Провадження № 2/537/244/2018
Справа № 524/2973/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.07.2018 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Мєняйлові О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2) до ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль та витребування його із незаконного володіння,-
27 квітня 2017 року до Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області звернулась ОСОБА_1 із позовною заявою, в якій просила суд ухвалити рішення про визнана за нею права власності на автомобіль ВАЗ-211540-120-20, 2010 року випуску, кузов ХТА211540А4916285, номерний знак НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію САЕ 273433 від 16 грудня 2010 року); примусово виконати обовязок щодо передачі відповідачем, ОСОБА_3, зазначеного автомобіля власнику ОСОБА_1
14 грудня 2017 року до Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області надійшла вказана справа до розгляду на підставі ухвали Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 15 листопада 2017 року.
Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 27 липня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог щодо примусового виконання обовязку про передачу автомобіля залишено без розгляду.
Позивач, ОСОБА_1, в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі.
Відповідач, ОСОБА_3, в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не надала до суду пояснень про причини неявки.
15 грудня 2017 набув чинності Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, яким Цивільно-процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.
Згідно із частиною 3 статті Цивільно-процесуального кодексу України (в редакції від 15 грудня 2017 року), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пункту 9 частини 1 Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України (в редакції від 15 грудня 2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільно-процесуального Кодексу України (в редакції від 15 грудня 2017 року), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача та відповідача на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, вона не повідомила суд про причини неявки, нею не подано відзив на позов.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, 12 липня 2016 року помер ОСОБА_4, який 17 червня 2016 року склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5, та зареєстрований в реєстрі за номером 2222, відповідно до якого призначив спадкоємцем всього свого майна ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.
На підставі зазначеного вище заповіту 22 лютого 2017 року ОСОБА_1 було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5, та зареєстроване в реєстрі за номером 787, на спадкове майно ОСОБА_4, а саме на квартиру АДРЕСА_2.
Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5 від 22 лютого 2017 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на автомобіль ВАЗ-211540-120-20, 2010 року випуску, кузов ХТА211540А4916285, номерний знак НОМЕР_1, після померлого 12 липня 2016 року ОСОБА_4 у звязку із ненаданням документу, що посвідчує право власності спадкодавця на вказаний автомобіль.
Вирішуючи питання щодо правомірності вимог позивача в частині визнання за нею права власності на автомобіль в порядку спадкування після померлого ОСОБА_4, суд приймає до уваги положення пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року №7, відповідно до яких: «свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають; у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження».
Також, відповідно до правових позицій, викладених в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Згідно із частиною 1 статті 71 Цивільно-процесуального кодексу України (в редакції 2017 року), кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встан6овлених цим Кодексом.
Так, відповідно до повідомлення Територіального сервісного центру №5342 за вих.№ 374 від 02 лютого 2017 року, згідно регіональної бази даних АІС «Автомобіль», підсистеми НАІС ЄДР МВС, за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, числиться зареєстрованим автомобіль ВАЗ 211540-120-20, 2010 року випуску, кузов ХТА211540А4916285, номерний знак НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію САЕ273433 від 16 грудня 2010 року.
Окрім того, згідно облікової картки приватного ТЗ ВАЗ 211540-120-20, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов ХТА211540А4916285, власником останнього є ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.
За таких обставин, приймаючи до уваги зазначені вище письмові докази, суд вважає достовірно доведеним факт належності померлому ОСОБА_4 на праві власності автомобіля ВАЗ 211540-120-20, 2010 року випуску, кузов ХТА211540А4916285, номерний знак НОМЕР_1.
Положеннями статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Статтею 1217 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі статтею 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.
Виходячи зі змісту статей 1217, 1222 Цивільного кодексу України, приймаючи до уваги зміст заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5В 17 червня 2016 року та зареєстрований в реєстрі за номером 2222, ОСОБА_1 являється спадкоємицею після померлого ОСОБА_4
Відповідно до вимог частини 1 статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Враховуючи вищевикладене, оскільки ОСОБА_1 дійсно є спадкоємицею після померлого ОСОБА_4, та приймаючи до уваги той факт, що судом встановлена належність останньому на праві власності транспортного засобу ВАЗ 211540-120-20, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов ХТА211540А4916285, оскільки неможливість оформити право власності на спадкове майно нотаріально дає право на визнання його в судовому порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання за нею права власності на вказаний автомобіль є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Оскільки, статтею 141 Цивільно-процесуального кодексу України ( в редакції від 15 грудня 2017 року) передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, враховуючи до уваги вимоги статті 7 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року (зі змінами), приймаючи до уваги той факт, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині витребування майна з чужого незаконного володіння було залишено без розгляду, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.
Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282, Розділом ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції від 15 грудня 2017 року), статтями 16, 328, 387, 391, 1216, 1217, 1218, 1222, Цивільного Кодексу України, Законом України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року (зі змінами), суд -
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на автомобіль ВАЗ-211540-120-20, 2010 року випуску, кузов ХТА211540А4916285, державний номерний знак НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію САЕ 273433 від 16 грудня 2010 року, в порядку спадкування за заповітом після померлого 12 липня 2016 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму судового збору, сплаченого нею при подачі позову до суду, в розмірі 640 грн. 00 коп.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя : Д.О. Зоріна