Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.07.2018 Справа №607/10844/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Позняка В.М.

за участю секретаря судового засідання Осів І.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання за ним права власності на майно, а саме: на 1/7 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1, після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року та на 1/7 частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами після смерті батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його мати - ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер його батько - ОСОБА_8. Після смерті батьків відкрилася спадщина на 2/7 (по 1/7 - після смерті кожного з них) частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 Тернопільської області. За життя ОСОБА_8 склав заповіт, згідно якого заповів позивачу все належне йому майно. Позивач належним чином прийняв спадщину. Інші спадкоємці відсутні. Державним нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належну спадкодавцеві частину житлового будинку по АДРЕСА_1. З цих підстав просить визнати за ним право власності на вказане спадкове майно.

Ухвалою від 14 червня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 03 липня 2018 року.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, від позивача попередньо надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, попередньо подавши заяви про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги визнають та просять їх задовольнити.

Представники третьої особи - Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, подавши заяву, в якій просить розглядати справу без їхньої участі.

Судом встановлено наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4, виданим повторно 03 жовтня 2017 року Буцнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

Заповіту померла за життя не склала. Після її смерті відкрилася спадщина.

Згідно довідки № 578 від 23 липня 2018 року виданої Буцнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті ОСОБА_4 в житловому будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 Тернопільської області, був зареєстрований чоловік - ОСОБА_8.

Згідно постанови державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Захарків Т.Б. від 06 грудня 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заводилася.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_5, виданим 10 квітня 2017 року Буцнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

За життя ОСОБА_8. склав заповіт від 12 січня 2012 року, який було посвідчено секретарем Буцнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Вацковським О.Д., зареєстрований в реєстрі за № 5,згідно якого заповів усе належне йому майно ОСОБА_1. Згідно заповіту, він підписаний ОСОБА_8 в присутності секретаря сільської ради.

Як вбачається з інформаційної довідки із Спадкового реєстру № 49184009 від 21 вересня 2017 року, вказаний заповіт ОСОБА_8. від 12 січня 2012 року - чинний.

Згідно довідки № 317 від 21 квітня 2017 року, на день смерті ОСОБА_5 в житловому будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: син - ОСОБА_1 та внучка - ОСОБА_11.

21 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8, а 06 грудня 2017 року - з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Захарків Т.Б. від 06 грудня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька - ОСОБА_8 та матері ОСОБА_4, а саме - на належну їм частину житлового будинку по АДРЕСА_1 у зв'язку з відстуністю правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Окрім того, згідно вищевказаної постанови державного нотаріуса, інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися.

Відповідно до довідки № 84 від 19 лютого 2018 року, виданої Буцнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 рахується за померлим ОСОБА_12. Станом на 01 липня 1990 року - двір колгоспний. Станом на 07 січня 1991 року в будинку були зареєстровані: ОСОБА_8 - голова, ОСОБА_4 - дружина, ОСОБА_2 - син, ОСОБА_13 - дочка, ОСОБА_14 - внучка, ОСОБА_15 - невістка, ОСОБА_16 - внук.

Згідно інформаційних довідок № 1090 від 05 жовтня 2017 року та № 1124 від 12 жовтня 2017 року, виданих Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01 січня 2013 року житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за головою колишнього колгоспного двору ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого Тернопільською районною радою 30 квітня 1990 року на підставі рішення виконкому № 96 від 26 квітня 1990 року та записано в реєстрову книгу № 3 за реєстровим № 290. Станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація житлового будинку не проведена.

02 жовтня 2017 року на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовлено технічний паспорт, з якого вбачається, що загальна площа вказаного житлового будинку становить 65,5 кв.м., житлова - 41,2 кв.м.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Отже, враховуючи те, що станом на 07 січня 1991 року членами колгоспного двору були: ОСОБА_8 - голова двору, ОСОБА_4 - дружина, ОСОБА_2 - син, ОСОБА_13 - дочка, ОСОБА_14 - внучка, ОСОБА_15 - невістка, ОСОБА_16 - внук, то в силу ст.ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, кожному з них належали частки по 1/7 будинковолодіння АДРЕСА_1.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, правовідносини щодо спадкування після її смерті регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 524ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За нормами ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно із ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Враховуючи те, що ОСОБА_4 заповіту щодо належного їй, як члену колгоспного двору, майна - 1/7 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 не складала, спадщину після її смерті прийняв чоловік ОСОБА_8, оскільки був спадкоємцями першої черги за законом та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою № 578 від 23 липня 2018 року, виданою Буцнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, відмови від її прийняття протягом шестимісячного строку не заявляв, а тому він успадкував належну померлій 1/7 частку житлового будинку.

Окрім того, враховуючи те, що ОСОБА_8, як члену колгоспному двору належала 1/7 частина житлового будинку по АДРЕСА_1, та після смерті ОСОБА_4 він успадкував 1/7 частину житлового будинку, то йому належало 2/7 частини вказаного будинковолодіння, однак прав на належне йому майно не зареєстрував.

Встановлено, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, тому до правовідносин щодо спадкування після його смерті застосуванню підлягають норми ЦК України 2003 року.

Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи те, що ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, за життя склав заповіт, яким заповів усе належне йому майно, в тому числі належні йому, як члену колгоспного двору, 2/7 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, ОСОБА_1, останній спадщину прийняв, оскільки на момент смерті проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою № 317 від 21 квітня 2017 року, виданою Буцнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, окрім того протягом шестимісячного строку, а саме - 21 вересня 2017 року, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому він успадкував належні померлому 2/7 частини житлового будинкупо АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, визнання позову відповідачами, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому його право підлягає судовому захисту шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за заповітом на 2/7 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 200, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549, 553 ЦК України 1963 року, ст. 16, 392, 1216-1219, 1223, 1268, 1270 ЦК України 2003 року, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2), ОСОБА_3 (АДРЕСА_1 платника податків - НОМЕР_3), третя особа - Тернопільська районна державна нотаріальна контора (м. Тернопіль, вул. Котляревського, 27), про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/7 частини житлового будинку, з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддяВ. М. Позняк