Провадження №2/756/20/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Луценко О.М.,

за участі секретаря Трінько Т.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, департамент Державної архітектурно- будівельної інспекції у м. Києві про стягнення матеріальної шкоди, завданої незаконним будівництвом та скасування декларації ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, департамент Державної архітектурно- будівельної інспекції у м. Києві про стягнення матеріальної шкоди, завданої незаконним будівництвом та скасування декларації.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачу на праві власності 15/48 частин житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 24.06.1999року.Земельна ділянка під будинком не приватизована, однак рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25.01.1978 року ОСОБА_3, батьку позивача виділено в користування 15/48 частин з загальної земельної ділянки по даній адресі, що становить 416 кв.м.

Відповідно до рішення Пуща- Водицької селищної ради 27.08.1996 року дозволено позивачу та його сусіду ОСОБА_4 змінити межі земельних ділянок по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 в результаті чого в користування батька позивача з земельної ділянки ОСОБА_4 перейшла земельна ділянка площею 400 кв.м. Таким чином під будинком, що належить позивачу по АДРЕСА_1 закріплено земельну ділянку 0,09га.

Суміжна ділянка площею 0,0982га по АДРЕСА_3 кадастровий номер № НОМЕР_1 належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва від 25.08.2010року № 2697 та акта про проведення прилюдних торгів, затвердженого відділом виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві від 30.07.2010року.

Відповідач здійснив будівництво з грубим порушенням будівельних норм, а саме будівництво будинку проведено на відстані менше 4-х метрів від стіни житлового будинку позивача, окрім того внаслідок здійсненого будівництва пошкоджена капітальна стіна житлового будинку позивача на ній з'явилися тріщини.

Позивачу з листа інспекції Державної архітектурно- будівельного контролю у м. Києві від 15.07.2013року за № 7/26-74/1507/10 стало відомо, що нею зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт із будівництва індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_3 № КВ4 від 20.11.2012року.

Крім того, відповідач своїми протиправними діями зруйнував туалет, розміщений на земельній ділянці позивачів зробивши його користування неможливим та повністю зруйнував каналізаційний отвір в будинок та вигрібну яму. чим зробив будинок позивача не придатним для проживання. Вирішити питання щодо знесення незавершеного будівництва в добровільному порядку з відповідачем, а також через спеціально уповноважені державні органи не представилось можливим. Посилаючись на викладені обставини, просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 25 000,00грн.; зобов'язати відповідача знести незавершене будівництво - будинок по АДРЕСА_3 на земельній ділянці площею 0,982га, кадастровий номер № НОМЕР_1 та скасувати декларації про початок виконання будівельних робіт від 20.11.2012року, зареєстровану в Інспекції державного архітектурно- будівельного контролю в м. Києві за № КВ4, щодо будівництва житлового будинку по АДРЕСА_3

Позивач в судовому засіданні з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд постановити рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти наданого позову заперечив.

В судове засідання представник третьої особи не з'явився, про день, час та місце розгляд справи повідомлені вчасно та належним чином. В матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у відсутність їх представника за наявними матеріалами та з урахуванням діючого законодавства.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності 15/48 частин житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 24.06.1999року( а.с.6).

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25.01.1978 року ОСОБА_3, батьку позивача виділено в користування 15/48 частин з загальної земельної ділянки по даній адресі, що становить 416 кв.м.( а.с.7-8)

Відповідно до рішення Пуща- Водицької селищної ради 27.08.1996 року дозволено позивачу та його сусіду ОСОБА_4 змінити межі земельних ділянок по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 в результаті чого в користування батька позивача з земельної ділянки ОСОБА_4 перейшла земельна ділянка площею 400 кв.м. Таким чином під будинком, що належить позивачу по АДРЕСА_1 закріплено земельну ділянку 0,09га.

Суміжна ділянка площею 0,0982га по АДРЕСА_3 кадастровий номер № НОМЕР_1 належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва від 25.08.2010року № 2697 та акта про проведення прилюдних торгів, затвердженого відділом виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві від 30.07.2010року.

Відповідно до листа інспекції Державної архітектурно- будівельного контролю у м. Києві від 15.07.2013року за № 7/26-74/1507/10 нею зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт із будівництва індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_3 № КВ4 від 20.11.2012року.

Департаментом зареєстровано подану замовником будівництва ОСОБА_2 декларацію про готовність об'єкта до експлуатації № КВ 18 « Будівництво індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_3», об'єкт віднесено до ІІ категорії складності.

По справі було проведено судову будівельну - технічну експертизу з висновку якої вбачається:

станом на час дослідження встановити відповідність об'єкта будівництва, побудованого за земельній ділянці по АДРЕСА_3 площею 0,0982га та кадастровим номером № НОМЕР_1,яка належить на праві власності ОСОБА_2, проектно- технічній документації на його будівництво, містобудівними умовами і обмеженням забудови земельної ділянки ( або вимогам будівельного паспорту), вимогам нормативно- правових актів в галузі будівництва( містобудівним, протипожежним, санітарно- гігієнічним ДБН. СНиП, санітарним, технічним умовам, тощо) у повному обсязі не вбачається можливим.

Поруч з цим слід зазначити, що фактичне розташування новобудови будинку по АДРЕСА_3 не відповідає проектним рішенням та п.1 обов'язкового додатку 3.1 ДБН 360-92** у частині дотримання протипожежних відстаней до сусіднього житлового будинку по АДРЕСА_1

Станом на час дослідження, вирішити питання чи завдано внаслідок будівельних або підготовчих робіт на земельній ділянці по АДРЕСА_3 площею 0,0982 га кадастровий номер № НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_2 анатолійовичу. шкоди чи руйнування житловому будинку, господарським будівлям і спорудам, інженерним мережам, які належать на праві власності ОСОБА_1 івановичу, не вбачається можливим.

Відповідно до частини першоїстатті 376 ЦК Україниоб'єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Згідно ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», обов'язком фізичної або юридичної особи, що планує будівництво подати до виконавчого органу міської ради заяву про намір щодо забудови земельної ділянки для одержання вихідних даних на проектування будівництва.

Пунктами 3,4 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об'єктів, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011р. № 45 продубльовано обов'язок забудовника звернутися до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради із заявою про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у його власності або користуванні та одержати вихідні дані для проектування об'єкта будівництва.

Основними складовими вихідних даних при цьому згідно Закону є містобудівні умови та обмеження та завдання на проектування, що визначають обґрунтовані вимоги замовника до планувальних, архітектурних, інженерних і технологічних рішень та властивостей об'єкта містобудування, його основних параметрів, вартості та організації його будівництва і складаються з урахуванням містобудівних умов та обмежень, технічних умов.

Пунктом 1 ч.1 ст.34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи, зокрема, після направлення ним повідомлення про початок виконання будівельних робіт Державній архітектурно-будівельній інспекції України або її територіальному органу за місцезнаходженням об'єкта будівництва - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

За змістомстатті 376 ЦК Українивимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей3,15,16 ЦК України,статті 4 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пунктом 5 постанови ПВСУ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що відповідно до вимог статті 376ЦКправо на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

Згідно зі ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК Українивласник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зіст. 391 ЦК Українивласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. ст.90,91 ЗК Українивласник земельної ділянки може вимагати усунення будь - яких перешкод та порушень його прав на землю та відшкодування завданих збитків, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, щоб не створювати незручності сусідам.

Згіднозі ст. 96 ЗК Україниземлекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Статтею 90 Земельного кодексу Українивстановлено, що власники земельних ділянок мають право самостійного господарювати на землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ч. 1,5 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст.ст. 77,78,79 та 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, відповідно до ч. 3ст. 12 ЦПК України, саме позивач має довести, що незавершене будівництво відповідача порушуються їх права на користування житловим будинком та земельною ділянкою.

У відповідності дост. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Проте, позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження того, що внаслідок спорудження вказаної будівлі створено перешкоди у користуванні їх земельною ділянкою та будинком, пошкоджено їх туалет та каналізаційний отвір, що свідчило б про порушення її законних прав та інтересів, суду не надано.

Дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їхню достатність та взаємний зв'язок доказів у їхній сукупності,розглядшувши справу в межах заявлених вимог, суд вважаєпозов не доведеним та не обґрунтованим і приходить висновку про відсутність підстав для його задоволення.

На підстав викладеного та керуючись ст.ст.2,10-13,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, департамент Державної архітектурно- будівельної інспекції у м. Києві про стягнення матеріальної шкоди, завданої незаконним будівництвом та скасування декларації - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Луценко