Номер провадження: 22-ц/785/5344/18
Номер справи місцевого суду: 522/1406/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Фабіжевської Т.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суд м. Одеси від 27 квітня 2018 року про призначення судово-генетичної експертизи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Приморського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання батьківства, -

ВСТАНОВИЛА:

25 січня 2018 року ОСОБА_3 подав позовну заяву до Приморського районного суду м. Одеси позовну заяву щодо визнання ОСОБА_3 батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, 19 червня 2004 року (а.с. 4-5 в.м.).

У січня 2018 року ОСОБА_3 подав заяву про призначення судово-генетичної експертизи для підтвердження доводів викладених у позовній заяві (а.с. 30-31 в.м.).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2018 року заяву про призначення судово-генетичної експертизи задоволено та призначено судову експертизу (а.с. 50-51 в.м.).

11 травня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із апеляційною скаргою на зазначену ухвалу суду першої інстанції та просить скасувати її та постановити нову, якої у задоволенні заяви про призначення судової експертизи відмовити. Так, апелянт зазначає, що проведення судової експертизи буде додатковим стресом для ОСОБА_4 та ОСОБА_6, що може призвести до погіршення їх фізичного та психічного стану, підтверджуючи свої доводи довідками виданих КУ Міським психіатричним диспансером, а саме: довідкою № 000767 від 17 квітня 2018 року, яка свідчить, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 амбулаторно оглянута дитячим психіатром, психологом та їм призначено обстеження та лікування (а.с. 54-55 в.м.).

Позивач та його представник просять відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Апелянт в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. При цьому будучи ініціатором відповідного апеляційного провадження, повинен був цікавитись долею власної скарги у разі наявності процесуальної зацікавленості в її розгляді з особистою участю. Будь-яка сторона має можливість дізнатись інформацію про час та місце проведення судового засідання також на офіційній сторінці суду в мережі Інтернет. Згідно з ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена належним чином про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши виділені матеріали, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приймаючи процесуальне рішення про призначення судово-генетичної експертизи суд першої інстанції виходив з того, що судова-генетична експертиза, є одним з доказів по справі, що має значення для її вирішення, сторона має право на забезпечення доказів, а вирішення питань поставлених перед судом потребують спеціальних знань (а.с. 90 в.м.).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та відхиляючи доводи апеляційної скарги вважає за необхідне вказати на наступне.

Предметом оскарження є ухвала про забезпечення доказів шляхом призначення експертизи. Приймаючи рішення про задоволення клопотання, суд першої інстанції виходив з підстав та предмету заявлених позовних вимог, зокрема, враховуючи юридичні факти, що підлягають вставленні при вирішенні питання про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Вказані умови були наявні на момент призначення експертизи.

При цьому вказана експертиза могла бути проведена відповідачем (з врахуванням наявної згоди позивача), проте як вбачається з виділених матеріалів між сторонами виник спір. Позасудове проведення експертизи, без сумніву, зменшило би сторонній вплив на дітей (вплив незвичайних факторів), на яке посилається в скарзі сама відповідачка, яке за відсутності доказів іншого може впливати на волю дітей на даному етапі розгляду справи. Разом з тим, слід враховувати те, що діти на момент перевірки процесуального рішення досягли 14 річного віку, та стали самостійними учасниками цілого ряду цивільних правовідносин, тобто вони здатні, не зважаючи на зовнішній вплив, висловлювати та обгрунтовувати власну волю. За таких обставин посилання виключно на перехідний стан та психоемоційний стрес, не можуть бути виключними обставинами, які не дозволяють провести експертизу, яка, як вже зазначалось вище, не суттєво відрізняється від звичайних аналізів, проте має важливі юридичні значення та може впливати на визначення судом юридичного стану дітей, тобто обсягу їх прав та обовязків з позивачем. В той же час, здатність матері впливати/корегувати психоемоційний стан дітей при визначенні їх юридичної долі повинна бути використана стороною відповідача для створення в майбутньому найбільш сприятливих умов для їх розвитку, зокрема через зміну їх юридичного стану. Одночасно колегія суддів зауважує, що в виділених матеріалах відсутні докази щодо обставин, які б свідчили про небезпеку зміни такого статусу дітей, їх думка в виділених матеріалах справи відсутня. Виключенням слід визнати заяву відповідачки до органів національної поліції (а.c. 43 в.м.), яка фактично залишилась без перевірки (а.c. 44 в.м.). Щодо наданих медичних довідок (а.c. 17 в.м.), то з них вбачається, що відносно дітей проведено амбулаторний огляд, призначено обстеження та лікування. Діагноз та заборони (обмеження) щодо проведення призначеної експертизи відсутні, так само відсутня вказівка на причинний звязок між справою, експертизою тощо.

Щодо посилань сторони на рівнозначність доказів, в тому числі, експертизи з іншими доказами, то колегія суддів погоджується з таким твердженням, проте зауважує, що апеляційним судом перевіряється процедура забезпечення доказів, а не надається оцінка зібраним по справі доказам. Перевірка висновків суду, в тому числі в контексті встановлення обставин на підставі зібраних по справі доказів здійснюється в апеляційному порядку після завершення розгляду справи по суті. Оскільки доводи апеляційної скарги не спростували висновків суду першої інстанції, колегія суддів залишає без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції без змін на підставі ст. 375 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суд м. Одеси від 27 квітня 2018 року про призначення судово-генетичної експертизи залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови буде виготовлено 27 липня 2018 року.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9