Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2816/18 Головуючий у 1-й інстанції: Петрова В.В.
Є.У.№ 318/594/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_2,

секретар: Остащенко О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на постанову державного виконавця Камянсько-Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 05 червня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Камянсько-Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 22 лютого 2018 року, якою його тимчасово обмежили у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів на користь ОСОБА_4 В обґрунтування скарги боржник зазначав, що з вересня 2016 року він є субєктом підприємницької діяльності і використовує транспортні засоби у своїй роботі. Крім того, на його утриманні знаходиться дружина ОСОБА_5, яка не працює і на користь якої він також зобовязаний сплачувати аліменти.

Ухвалою Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 05 червня 2018 року скаргу задоволено. Визнано незаконними дії державного виконавця Камянсько-Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_6 щодо винесення постанови від 22.02.2018 року про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів. Скасовано постанову державного виконавця Камянсько-Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_6 від 22.02.2018 року про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_3 у праві керування транспортними засобами.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги. В обґрунтування своїх доводів про незаконність судового рішення і правомірність дій державного виконавця Даниленко Н.І. зазначає, що ОСОБА_3 має заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки Елізи, ІНФОРМАЦІЯ_1, розмір якої станом на травень 2018 року становив 48 510 грн. Вважає дії державного виконавця правомірними, оскільки за положенням ч.10 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Статтею 11 цього Закону (частина 4) визначено, що обчислення заборгованості починається наступного дня після відкриття виконавчого провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначає, що судом першої інстанції обгрунтовано задоволена його скарга, оскільки відсутні підстави для застосування положень ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження». Він не ухиляється від сплати аліментів, заборгованість виникла з обєктивних причин, державним виконавцем враховані не всі платежі, які він здійснював протягом 2011-2017 р.р. , а тому у березні 2018 року він звернувся до виконавця із заявою про здійснення перерахунку заборгованості. Автомобіль використовується ним у підприємницькій діяльності. Вважає, що судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права. Просив розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи ОСОБА_4 та її представника адвоката ОСОБА_7, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, судове рішення скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні заяви з огляду на такі обставини.

За змістом ст.ст. 447, 451 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, а згідно із ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положенням статей 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження» зобовязано виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії ; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Із змісту наведених положень закону випливає, що метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а посадові особи державної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобовязані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

06 лютого 2018 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни до ряду законодавчих актів, в тому числі і Закон України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ч.ч.9, 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Статтю 11 цього Закону було доповнено частиною четвертою, відповідно до якої строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин девятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Виходячи із змісту наведеної правової норми, у випадку виникнення заборгованості зі сплати аліментів закон зобовязує державного виконавця виносити постанови про тимчасові обмеження прав боржника.

Разом з тим, відповідно до п. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі:

1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування;

2) використання боржником транспортного засобу у звязку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю;

3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Отже, у разі незгоди боржника із застосованим до нього тимчасовим обмеженням у праві керувати транспортними засобами, він має довести в суді наявність хоча б однієї з вищезазначених підстав.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що заборгованість зі сплати аліментів у боржника виникла до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання», а тому державний виконавець неправомірно обмежив боржника у праві керування транспортним засобом за наявну заборгованість, оскільки Закон не має зворотної дії у часі. Крім того, у відповідача є син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, стосовно утримання якого також відкрито виконавче провадження, а також він є багатодітним батьком і має право на пільги, передбачені ст.13 Закону України «Про охорону дитинства».

Проте таких висновків суду першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального права, а тому з ними не можна погодитися.

Встановлено, що на примусовому виконанні Камянсько-Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з 14 вересня 2011 року знаходиться виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки Елізи, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі ? частки всіх видів прибутку боржника, але не менше встановленого мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 червня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 39-41).

Свій обовязок з утримання дочки ОСОБА_9 ОСОБА_3 не виконує, від виконання судового рішення ухиляється, станом на квітень 2018 року він має заборгованість на суму 46 713, 91 грн., яка утворилася з червня 2011 року (а.с.44-45).

Відповідно до декларації про доходи та майно боржника фізичної особи ОСОБА_3 , ніяких доходів та майна станом на 13.03.2018 року він не має (а.с.59-64).

З вересня 2016 року ОСОБА_3 є субєктом підприємницької діяльності, види діяльності : знесення, електромонтажні роботи, монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування, інші будівель-монтажні роботи, штукатурні роботи, установлення столярних виробів, ремонт меблів,перевезення речей (переїзду) спеціалізована діяльність із дизайну, збирання безпечних відходів тощо (а.с.6-10).

Постановою державного виконавця Камянсько-Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 22 лютого 2018 року ОСОБА_3 тимчасово обмежено у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Як зазначено у мотивувальній частині постанови, сукупний розмір заборгованості боржника зі сплати аліментів перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Зміни до Закону України «Про виконавче провадження», якими, зокрема, запроваджено накладення обмеження на права боржника керування транспортними засобами постановою державного виконавця внесені Законом України від 07 грудня 2017 року № 2234-19 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» та набрали чинності 06 лютого 2018 року.

В Прикінцевих положеннях Закону України від 07 грудня 2017 року № 2234-19 відсутні вказівки щодо відкладеного набрання чинності частиною 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а отже вона підлягає застосуванню одразу із набранням чинності даним Законом в цілому, із 06 лютого 2018 року.

До набрання чинності зазначеними положеннями, статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» із моменту набрання ним чинності 05 жовтня 2016 року передбачалась можливість притягнення боржника до відповідальності за несплату аліментів за вдвічі менший період, а саме за наявності заборгованості із сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець розяснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.

Частиною 4 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що строк для застосування обмежень, передбачених ч.9 ст.71 цього Закону обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а не з дня набрання чинності Законом від 07 грудня 2017 року № 2234-19.

За таких обставин не можна погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що діяння, які полягали у несплаті аліментів, не визнавались законом як правопорушення і що виконавець не мав права застосовувати оскаржуване обмеження одразу після набрання Законом від 07 грудня 2017 року № 2234-19 чинності.

Висновки суду першої інстанції про порушення державним виконавцем закріпленого у статті 58 Конституції України принципу неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів, не ґрунтуються на вимогах Закону.

Врахування заборгованості зі сплати аліментів, яка виникла у боржника за період до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни в ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», не можна розцінювати як надання цій нормі зворотної сили.

Приймаючи рішення про винесення постанов, передбачених частиною дев'ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має враховувати, що відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування до боржника тимчасових обмежень обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Доводи скаржника про те, що на його утриманні знаходяться інші неповнолітні діти і дружина, яка не працює, не є підставою для визнання дій державного виконавця неправомірними. Вказані обставини підлягали врахуванню при визначенні розміру аліментів, що стягувалися на утримання дочки ОСОБА_9, або при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, зменшення заборгованості зі сплати аліментів тощо.

Позбавлення боржника батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_9 відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України не звільняє його від обов'язку щодо утримання дитини.

Доводи ОСОБА_3 про те, що державний виконавець оскаржуваною постановою позбавляє його основного законного джерела засобів для існування, є неспроможними, оскільки, як вбачається витягу з Єдиного державного реєстру фізичних осіб-підприємців, окрім послуг з перевезення речей (переїзду) ФОП ОСОБА_3 надає послуги із монтажних, будівельних, ремонтних робіт тощо, а всього з 16 видів діяльності.

З урахуванням наведеного, на підставі ч. 2 ст. 376 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову у задоволенні скарги і стягнення з боржника на користь держави судового збору у сумі 352 грн. 40 коп за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Камянсько- Дніпровського районного суду Запорізької області від 05 червня 2018 року по цій справі скасувати.

Скаргу ОСОБА_3 на постанову державного виконавця Камянсько-Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 352 грн. 40 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: