17.07.2018431/2819/18/9023/2018
Справа 431/2819/18
Провадження 2/431/929/18
17 липня 2018 року Старобільський районний суд Луганської області
В складі: головуючого - судді Ткач О.В.,
за участю секретаря с/з: Кустової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу дитині на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави України, а також через лінію розмежування у зону проведення ООС та АР Крим, разом із матір'ю, без згоди та супроводу батька,
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу дитині на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави України, а також через лінію розмежування у зону проведення ООС та АР Крим, разом із матір'ю, без згоди та супроводу батька.
В обґрунтування позову, позивач ОСОБА_2 посилається на те, що вона з 22.07.2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дитина ОСОБА_4. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Виховує сина вона сама без допомоги відповідача. Відповідач не навідується до сина та навіть не цікавиться його потребами. Вона має на меті повезти дитину за кордон з метою відпочинку, оздоровлення та розширення її кругозору. Однак, не може отримати згоди на такі поїздки у відповідача. Завдяки такому ставленню відповідача до її прохань, вони з сином не мають змоги вільно пересуватися. Просить суд дозволити дитині виїзд за межі держави України разом з нею без згоди та супроводу відповідача.
В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явилася, у своєму позові просила розглянути справу у її відсутність та у відсутність її представника ОСОБА_5 (а.с. 4).
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки до суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення на офіційному сайті «Судова влада Україна» (а.с. 17).
За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав:
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2004 року, який було розірвано рішенням Краснолуцького міського суду Луганської області від 05.03.2013 (а.с.12).
Згідно з копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 11) батьками неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, значаться позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3.
Порядок виїзду за кордон без згоди другого з подружжя (чоловіка) визначено законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3857-Х11, Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення, видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затвердженого Постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 (із змінами).
Стаття 18 цих Правил передбачає, що виїзд за межі України громадян, що не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється (п. 3 Правил) у разі пред'явлення оригіналів документів, або їх нотаріально завірених копій: рішень суду щодо надання дозволу на виїзд за межі України дитині, яка не досягла 16 річного віку без згоди та супроводу другого з батьків».
За ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 річного віку, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів, в їхньому супроводі, або у супроводі осіб, уповноважених ними.
Судом також встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою. Вона бажає повезти сина на відпочинок за кордон з метою оздоровлення та розширення його кругозору. Однак, вона не може отримати згоди на такі поїздки у відповідача, оскільки він не бажає спілкуватися з нею та не цікавиться потребами дитини.
Як вбачається з копії заяви відповідача ОСОБА_3 від 16.12.2015 (а.с. 13), останній не заперечував проти тимчасового виїзду за кордон України до Російської Федерації свого малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Таким чином, суд дійшов висновку, що через те, що відповідач ОСОБА_3 - батько неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ніякої участі у вихованні і матеріальному забезпеченні дитини не приймає, можливо надати його матері позивачу ОСОБА_2 - дозвіл на вивіз дитини за межі держави України, а також через лінію розмежування у зону проведення ООС та АР Крим, разом із матір'ю, без згоди та супроводу батька.
Судові витрати пов'язані з розглядом справи не стягувати з відповідача, оскільки позивач не просить стягнути судові витрати.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 13, 81, 141, 247, 259, 263-265, 282 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, п.п. 2-4 Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України», ч. 1,2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», п.2 ст. 4 Постанови КМУ «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України», ст. 154 СК України, суд -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу дитині на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави України, а також через лінію розмежування у зону проведення ООС та АР Крим, разом із матір'ю, без згоди та супроводу батька- задовольнити.
Надати дозвіл дитині - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави України, а також через лінію розмежування у зону проведення ООС та АР Крим разом із матір'ю - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка буде забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення в Україну свого сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на строк 3 роки, а саме з дня ухвалення судового рішення до досягнення сином 16-річного віку, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_5.
Заочне рішення може бути переглянуто Старобільським районним судом Луганської області за письмовою заявою відповідача, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, або не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Ткач