Справа № 372/3581/15-ц Головуючий у І інстанції Потабенко Л. В.
Провадження № 22-ц/780/2160/18 Доповідач у 2 інстанції Гуль В. В.
Категорія 26 24.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 липня 2018 року Апеляційний суд Київської області у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Верланова С.М., Голуб С.А.,

при секретарі: Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 грудня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

19.08.2015 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача по справі 3010,56 доларів США, та 189806 грн. 48 коп., заборгованості за кредитним договором, з яких поточна заборгованість за кредитом в сумі 161 доларів США, 06 центів, прострочена заборгованість за кредитом 2511 доларів США 45 центів, заборгованість по відсоткам 14 доларів США 87 центів, прострочена заборгованість по відсоткам 323 доларів США, 18 центів, заборгованість по пені за кредитом 169519 грн. 07 коп., сума пені за прострочення процентів 19283 грн. 72 коп., 3% річних від суми простроченного кредиту 882 грн. 53 коп., 3% річних від суми прострочених процентів по кредиту 121 грн., 16 коп., та судовий збір в сумі 2542 грн. 22 коп..

Обґрунтовуючи заявлені по справі позовні вимоги позивач зазначив, що 26.09.2008 року між Публічним акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_2, був укладений кредитний договір 38.3/АА-00196.08.2, згідно якого банк надав, а відповідач отримав кредит в сумі 16014,06 доларів США на купівлю автомобіля строком до 26.09.2015 року. Згідно укладеного договору, відповідач взяв на себе зобов'язання погасити зазначений кредит, та відсотки за користування кредитом у встановлені строки. Банк діючи у відповідності до вимог ст.ст. 526, 1054 ЦК України виконав свої зобов'язання видавши відповідачу ОСОБА_2, кредит в сумі 16014,06 доларів США. Відповідач отримавши кошти за даним договором кредиту свої зобов'язання по своєчасному поверненню кредиту та відсотків за користування кредитом не виконує, порушуючи вимоги ст. 525, 526, 1054 ЦК України.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 грудня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» - 3010 доларів США 56 центів заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» - 189806 грн. 48 коп., заборгованості за кредитним договором та судовий збір 2542 грн., 22 коп., а всього стягнути 192348 грн., 70 коп.

В апеляційній скарзі в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права відповідач просить рішення суду скасувати і в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що у встановленому законодавством порядку відповідача про день та час розгляду справи не повідомили. Також банком не було враховано наступні платежі в зв'язку з чим суд неповно з'ясував обставини справи, а саме:

130,21 доларів США, сплачених відповідачем 14.09.2012р.;

237 доларів США, сплачених відповідачем 10.09.2013р.;

400 доларів США, сплачених відповідачем 18.10.2013р.;

145 доларів США, сплачених відповідачем 14.02.2014р.;

260,79 доларів США, сплачених відповідачем 26.02.2014р.;

240 доларів США, сплачених відповідачем 10.04.2014р.;

142 доларів США, сплачених відповідачем 13.06.2014р.;

441 доларів США, сплачених відповідачем 14.07.2014р.;

168 доларів США, сплачених відповідачем 17.10.2014р., що призвело до неправильного вирішення справи.

Наданий банком розрахунок суми заборгованості не може бути допустимим доказом у справі.

Крім цього позивачем пропущені строки позовної давності.

У відзиві позивач посилається на те, що доводи апеляційної скарги безпідставні.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.09.2008 року між Публічним акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_2, був укладений кредитний договір 38.3/АА-00196.08.2 згідно якого банк надав, а відповідач отримав кредит в сумі 16014,06 доларів США на купівлю автомобіля строком до 26.09.2015 року.

Позичальник за даним договором взяв на себе зобов'язання повернути кредит та відсотки за користування кредитом. Одночасно з цим позичальник брав на себе зобов'язання своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, та повертати сам кредит.

Відповідач скористався кредитними коштами, проте свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, систематично порушував виконання умов кредитного договору, внаслідок чого станом на 14.08.2015 року виникла сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором яка складає - 3010,56 доларів США, та 189806 грн. 48 коп., заборгованості за кредитним договором, з яких поточна заборгованість за кредитом в сумі 161 доларів США, 06 центів, прострочена заборгованість за кредитом 2511 доларів США 45 центів, заборгованість по відсоткам 14 доларів США 87 центів, прострочена заборгованість по відсоткам 323 доларів США, 18 центів, заборгованість по пені за кредитом 169519 грн. 07 коп., сума пені за прострочення процентів 19283 грн. 72 коп., 3% річних від суми простроченного кредиту 882 грн. 53 коп., 3% річних від суми прострочених процентів по кредиту 121 грн., 16 коп., що підтверджується розрахунком наданим позивачем.

Встановивши вказані обставини, суд вважав позов обґрунтованим і задовольнив його.

Проте такі висновки суду не повністю відповідають обставинам справи та вимогам закону виходячи з наступного.

Обставини справи про кредитну заборгованість не заперечуються, проте заперечується її розмір, зокрема, відповідач ставить під сумнів, що 130,21 доларів США, сплачених відповідачем 14.09.2012р.;

237 доларів США, сплачених відповідачем 10.09.2013р.;

400 доларів США, сплачених відповідачем 18.10.2013р.;

145 доларів США, сплачених відповідачем 14.02.2014р.;

260,79 доларів США, сплачених відповідачем 26.02.2014р.;

240 доларів США, сплачених відповідачем 10.04.2014р.;

142 доларів США, сплачених відповідачем 13.06.2014р.;

441 доларів США, сплачених відповідачем 14.07.2014р.;

168 доларів США, сплачених відповідачем 17.10.2014р., як банком, так і судом враховані не були.

На підтвердження позовних вимог в матеріалах справи присутні розрахунок заборгованості та балансові виписки з особового рахунку.

За приписами п.п. 3,6 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Украні", інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов'язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операційна також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Згідно зі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч. ч. 1,2 ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Національний банк України встановлює обов'язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов'язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункт 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 30.12.1998 № 566 (зі змінами та доповненнями), є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням №254 визначено, шо інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Згідно з п.5.4. Положенням №254, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку обліку що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

При цьому, п.5.6 Положення №254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, як вбачається з виписки особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і за своїм змістом відображають здійснені операції, які відповідач вважає, що не були враховані при розгляді справи.

Самі виписки з особового рахунку відповідно до ст.. 77-78 ЦПК України є належними і допустимими доказами, оскільки містять інформацію щодо предмету доказування і вказаним вище законодавством передбачено саме такий засіб доказування щодо здійснення банківських операцій.

За таких обставин в цій частині апеляційна скарга висновків суду не спростовує і підлягає відхиленню.

Проте в іншій частині рішення суду підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною першою статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина третя статті 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний з розміром облікової ставки Національного банку України, а оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, то пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише в національній валюті України - гривні.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції задовольняючи вимоги банку щодо стягнення пені в іноземній валюті з визначенням її еквіваленту у гривні, не урахував зазначених вимог чинного законодавства, що призвело до прийняття у цій частині незаконного рішення.

Таким чином згідно розрахунку пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у межах річного строку звернення позовної давності за період з 14.08.2014 року по 04.03.2015 року складає 15017.61 грн., які і мають бути стягнуті з відповідача.

В іншій частині доводи апеляційної скарги про неналежність повідомлення про день та час розгляду справи на висновки суду не впливають.

Таким чином в частині стягнення з відповідача тіла кредиту та непогашених відсотків за користування кредитом рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 грудня 2015 року в частині стягнення пені скасувати та прийняти постанову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» пеню у розмірі 15017 грн. 61 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді