Справа № 523/2904/18
Провадження №2/523/2598/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2018 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

за участю секретаря Круглікова О.О.

розглянув в відкритому судовому засіданні , в порядку спрощеного провадження, в залі суду №5 в місті Одесі , справу за позовом - ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України серії КК230463 від 07 квітня 1999 р., ІПН №3), до ОСОБА_2,( ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт громадянина України серії КЕ 533219 від 17 січня 1997р., зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН № ), про зміну розміру аліментів,-

Установив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій просить суд ухвалити рішення про збільшення стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та просить змінити розмір стягуваних аліментів з 700 гривень до 1500 гривень щомісяця. Окрім того просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення слати аліментів у розмірі 3199 гривень.

Вимоги позову обґрунтувала тим, що З 15 листопада 1997 року по 04 березня 2015 року ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2. У шлюбі у сторін народились доньки ОСОБА_4, 14.07.1998 р. н., котра досягла повноліття та неповнолітня - ОСОБА_3 14.01.2011 р. н., що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Другим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, а.з. № 83 від 09.02.2011 р.

Після розірвання шлюбу з відповідачем, доньки залишились проживати із матірю.

Однак, після припинення шлюбних відносин відповідач не надавав добровільно допомогу на утримання неповнолітньої доньки, тому позивач була змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки вона самостійно не мала можливості надати дитині необхідне та достатнє утримання.

Так, заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 січня 2016 року у справі № 523/17591/15-ц за позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на тримання неповнолітньої дитини, позов задоволено.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 19 вересня 2016 року у даній справі рішення суду першої інстанції змінено.

На підставі рішення Апеляційного суду Одеської області від 19.09.2016 р. ОСОБА_2 зобовязано виплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, 14.01.2011 р. н., в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. 00 коп., щомісяця, починаючи з 16.11.2015 р. і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а саме до 14.01.2029 р.

Однак, починаючи з листопада 2016 року у звязку з несплатою аліментів, за відповідачем, ОСОБА_2, утворилася заборгованість. За розрахунками позивача заборгованість склала 3199 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Позивачка вважає, що для забезпечення потреб дитини доцільним є змінити розмір аліментів шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) гривень 00 коп. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Окрім того, позивачка просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 гривень.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 27 березня 2018 року, було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі. (а.с. 19).

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 03 травня 2018 року було продовжено розгляд зазначеної справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі. (а.с. 27).

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча неодноразово про розгляд справи в суді повідомлявся належним чином.

03 липня 2018 року надав на адресу суду відзив на позов, частково з позовними вимогами погодився та не заперечував проти стягнення з нього 389 гривень пені за несплату аліментів, 1000 гривень щомісяця на утримання доньки та стягнення 1000 гривень за правничу допомогу та судовий збір.

Просив зменшити розмір неустойки, керуючись нормами ч.2 ст. 196 СК України, оскільки він працює водієм автотранспортних засобів в ПП «Скат Транс» та заробітна плата невелика, тому стягнення пені у зазначеному розмірі поставить відповідача у складне матеріальне становище.

Зясував обставини справи, вислухав позивачку, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Суд встановив, що З 15 листопада 1997 року по 04 березня 2015 року ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2. У шлюбі у сторін народились доньки ОСОБА_4, 14.07.1998 р. н., котра досягла повноліття та неповнолітня - ОСОБА_3 14.01.2011 р. н., що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Другим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, а.з. № 83 від 09.02.2011 р. Після розірвання шлюбу з відповідачем, доньки залишились проживати із матірю.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 січня 2016 року у справі № 523/17591/15-ц за позовом до ОСОБА_3 І,В. про стягнення аліментів на тримання неповнолітньої дитини, позов задоволено.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 19 вересня 2016 року у даній справі рішення суду першої інстанції змінено.

На підставі рішення Апеляційного суду Одеської області від 19.09.2016 р. ОСОБА_2 зобовязано виплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, 14.01.2011 р. н., в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. 00 коп., щомісяця, починаючи з 16.11.2015 р. і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а саме до 14.01.2029 р. (а.с. 12-16).

Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За приписами ч.2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно положення ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Суд вважає за необхідне зазначити, що з часу прийняття рішення (апеляційним судом) щодо стягнення аліментів з відповідача (19 вересня 2016 року) збільшився рівень споживчих цін, змінився розмір прожиткового мінімуму та матеріальний стан як позивачки так і відповідача.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України ). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст.184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивачки про збільшення розміру аліментів на утримання доньки правомірні та підлягають до часткового задоволення і збільшенню з 700 гривень щомісячно до 1300 гривень щомісяця до повноліття доньки, тобто до 14 січня 2029 року включно.

Частиною 1 ст.196 СК України в редакції, чинній до 08.07.2017 року було передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Отже, згідно з нормами ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості за аліментами, що стягуються за рішенням суду з вини платника, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому форма вини (умисел або необережність) платника аліментів за загальним правилом значення не має.

З метою винесення судами України однакових рішень по цивільним та кримінальним справам Верховний суд України розглядаючи справи, по яким можливо неоднозначне трактування закону, викладає свою правову позицію по таким справам, яка підлягає неухильному виконанню під час розгляду аналогічних справ судами України.

У постанові Верховного Суду України від 16.03.2016 року у справі №6-300цс16 роз'яснено, що правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Крім того, стягнення пені за несплату аліментів, як захід відповідальності, спрямований насамперед на забезпечення належного виконання аліментного зобов'язання платником аліментів.

Суд вважає за можливе зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача до 389,00 грн., оскільки відповідач фактично визнав, що в нього виникла заборгованість по аліментах та він не відмовляється від сплати аліментів, однак зароблених коштів в ПП «Скат Транс» фактично не вистачає на повну слати пені, що ставить відповідача в скрутне матеріальне положення.

П.1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачає, що до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

П.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачає, що інші судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову на відповідача.

Згідно квитанції (а.с.19), ОСОБА_1 понесла витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,0 грн.

Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню та відповідач визнав в зазначеній чатсині позовні вимоги, то з відповідача на користь позивача підлягають стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,0 грн.

Оскільки позивача відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 4-7,1-13,17- 18,109,131,137, 141, 211, 223, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

ОСОБА_5 Павлівни (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України серії КК230463 від 07 квітня 1999 р., ІПН №3), до ОСОБА_2,( ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт громадянина України серії КЕ 533219 від 17 січня 1997р., зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН № ), про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів , що стягуються за з ОСОБА_2 за рішенням апеляційного суду Одеської області від 19 вересня 2016 року у справі № 523/17591/15-ц, та стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт громадянина України серії КЕ 533219 від 17 січня 1997р., зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН № , на користь ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України серії КК230463 від 07 квітня 1999 р., ІПН №3, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3,ї Ігорівни, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти у розмірі 1300,00 грн. щомісячно, з урахуванням індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 лютого 2018 р. року до досягнення дитиною повноліття 14 січня 2029 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт громадянина України серії КЕ 533219 від 17 січня 1997р., зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН № , на користь ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України серії КК230463 від 07 квітня 1999 р., ІПН №3, неустойку (пеню) в розмірі 389,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт громадянина України серії КЕ 533219 від 17 січня 1997р., зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН № , на користь ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України серії КК230463 від 07 квітня 1999 р., ІПН №3, судові витрати за надану правову допомогу в сумі 1000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт громадянина України серії КЕ 533219 від 17 січня 1997р., зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН №, судовий збір в дохід держави в сумі 704,80 грн.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі проголошення у судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частин рішення суд повідомляє, коли буде складно повне рішення.

Повний текст рішення складено 19 липня 2018 року.

Суддя