Справа № 356/15/18 Головуючий у І інстанції Капшученко І. О.
Провадження № 22-ц/780/2987/18 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 47 27.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 липня 2018 року Апеляційний суд Київської області у складі суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., членів колегії - Журби С.О., Кашперської Т.Ц., із участю секретарів Топольського В.О., Удовиченко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Березанського міського суду Київської області від 03 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи - Служба у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Березанської міської ради, Орган опіки та піклування ( виконавчого комітету ) Березанської міської ради Київської області про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї,

В С Т А Н О В И В :

29 грудня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із названим позовом, де просив зобов'язати відповідача не чинити перешкоди позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначити наступні способи його участі у вихованні дитини:

особисте спілкування з сином за місцем його проживання та в телефонному режимі,

побачення у святкові дні за місцем проживання, перебування терміном не менше 4 годин за погодженням з відповідачем,

спільний відпочином з виїздом в м. Київ в денний період з 10 до 18 години в дні, за погодженням з відповідачем,

спільний відпочином під час відпустки терміном 7-10 днів із виїздом на оздоровлення в межах України,

відвідування дитини у період хвороби за місцем її проживання, перебування, лікування,

встановити дні, по яким позивач забиратиме дитину до себе додому для спілкування в домашніх умовах у вихідні дні відповідно до графіка роботи 2 рази в місяць з 18 години 30 хвилин п'ятниці до 18 години неділі,

безперешкодна участь у спільному святкуванні дня народження сина ( з можливою участю інших осіб ) кожного року 16 червня з 09 години до 22 години терміном не менше 4 годин,

зобов'язати відповідача для вільного спілкування з сином надавати позивачу точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі захворювання дитини негайно повідомляти про це.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що з відповідачем перебували у шлюбі, який рішенням Березанського міського суду Київської області від 01 серпня 2014 було розірвано.

Від цього шлюбу мають спільну дитину - неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю.

З самого розлучення між сторонами почались непорозуміння щодо прийняття його участі у вихованні сина.

На неодноразові прохання позивача надати можливість бачитись з дитиною відповідач відмовляє, не пускає в будинок та двір за місцем проживання дитини, нехтує його правами як батька.

Намагання позивача мирним шляхом врегулювати спір призводять лише до нових конфліктів, так як відповідач не бажає його присутності та штучно створює перешкоди у спілкуванні з сином.

Разом з тим, позивач розуміє батьківський обов'язок, має велике бажання виховувати свою дитину та спілкуватися з нею.

Окрім того, позивач наголошує на тому, що створення відповідачем перешкод у його спілкуванні з сином порушує права та суперечить інтересам дитини, яка потребує спілкування з батьком, його піклування та участі в житті сина.

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 03 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_5, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) не чинити ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ( ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визначено наступні способи участі ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 у вихованні малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1:

особисте спілкування з сином за місцем його проживання та в телефонному режимі,

побачення у святкові дні за місцем проживання, перебування терміном не менше 4 годин за погодженням з відповідачем,

спільний відпочинок з виїздом в м. Київ в денний період з 10 до 18 години в дні, за погодженням з відповідачем,

спільний відпочинок під час відпустки терміном 7-10 днів із виїздом на оздоровлення в межах України,

відвідування дитини у період хвороби за місцем її проживання, перебування, лікування,

відповідно до графіка роботи ОСОБА_3 забирати дитину до себе додому для спілкування в домашніх умовах у вихідні дні 2 рази в місяць з 18 години 30 хвилин п'ятниці до 18 години неділі,

безперешкодна участь у спільному святкуванні дня народження сина ( з можливою участю інших осіб ) кожного року 16 червня з 09 години до 22 години терміном не менше 4 годин,

зобов'язано ОСОБА_5 для вільного спілкування з сином надавати позивачу точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі захворювання дитини негайно повідомляти про це ОСОБА_3.

На обґрунтування ухваленого рішення місцевий суд зазначив, що з урахуванням інтересів дитини, її віку, поведінки батьків, між якими немає порозуміння, що може негативно вплинути на розвиток дитини, психічний та фізичний стан малолітньої дитини, вважає за можливе визначити позивачу, як спосіб участі у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_4 зазначений позивачем у позовній заяві, оскільки такий графік спілкування батька з дитиною є прийнятним, та має за мету налагодження взаємовідносин між батьками дитини щодо питань виховання дитини, що позитивно вплине на психологічний стан дитини, з урахуванням віку дитини, та усвідомлення ролі кожного з батьків у житті дитини.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального права та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Березанського міського суду Київської області від 03 травня 2018 року скасувати та закрити провадження у справі.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, рішенням Березанського міського суду Київської області від 01 серпня 2014 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, зареєстрований 03 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис №119, - розірвано ( а.с. 7 ).

Від цього шлюбу сторони мають малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 8 ).

При цьому, відповідач по справі - ОСОБА_5, змінила прізвище на «ОСОБА_5», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені, виданим 04 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березанського міського управління юстиції у Київській області, серія НОМЕР_3, актовий запис №05 ( а.с. 31 ).

У відповідності до акту обстеження житлово-побутових умов від 17 жовтня 2017 року №1567, ОСОБА_3 проживає в приватизованій двоквартирній квартирі за адресою: АДРЕСА_1, разом з батьками - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, квартира обладнана всіма зручностями ( а.с. 9 ).

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що вона є бабусею ОСОБА_4, та повідомила, що дитина з позивачем не спілкується, бачить лише на фото. Але вказала, що внуку потрібен батько, та батько з сином мають спілкуватися ( а.с. 106, 108-110, 111 ).

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що він проживає поряд з відповідачем та часто бачить дитину - ОСОБА_4, спостерігає, що позивач з сином не спілкується та, на його думку, не намагається, але свідок впевнений, що батько має спілкуватися з сином, а син повинен знати свого батька ( а.с. 106, 108-110, 111 ).

Як вбачається з наданого суду висновку про способи участі ОСОБА_3 у вихованні малолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, затвердженого рішенням виконавчого комітету Березанської міської ради від 15 березня 2018 року №75, орган опіки і піклування виконавчого комітету Березанської міської ради, враховуючи вік дитини, побажання матері, а також той факт, що батько за останні роки бачився з сином по кілька раз на рік, вважає за доцільне встановити наступний порядок побачень ОСОБА_3 з сином: особисте спілкування з сином за місцем проживання дитини в присутності й за погодженням з матір'ю дитини; спілкування в телефонному режимі з дитиною; побачення у святкові дні за місцем проживання дитини терміном не менше 4-х годин за погодженням з матір'ю дитини; відвідування дитини у період хвороби за місцем її проживання, перебування, лікування ( а.с. 87, 88 ).

З точки зору другої інстанції, вказаний висновок є повним та обгрунтованим, оскільки останній зроблений на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення, про що зазначено у висновку, який відповідає положенням ч. 5 ст. 19 СК України, а відтак, даний висновок помилково не взятий до уваги місцевим судом при повному задоволенні позовних вимог.

Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 ( ХIV ) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Згідно ж принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір'ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов'язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім'ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Бажано, щоб багатодітним сім'ям надавалася державна або інша допомога на утримання дітей.

У п. 54 рішення ЕСПЛ « Хант проти України» ( від 07 грудня 2006 року ), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага ( рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року ) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини ( рішення у справі Johansen v. Norway від 07 серпня 1996 року, п. 78. )

Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об'єднання сімї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року, «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року).

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції прийшов до переконання про часткову обгрунтованість заявлених апеляційних вимог, оскільки позивач будь-яких доказів на підтвердження своїх вимог щодо зобов'язання відповідача не чинити перешкоди позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином у відповідності до положень ст.ст. 76-81 ЦПК України не надав, а відтак, заявлений ним позов у цій частині є необгрунтованим та не підлягає задоволенню.

При цьому, вважає за необхідне, у силу викладеного та на підставі заявлених вимог, висновку органу опіки та піклування, всебічного врахування інтересів дитини, рівності прав батьків на участь у вихованні дитини, прагнення та бажання позивача спілкуватися з дитиною, приймати участь у її житті, складні обставини, які склалися між батьками дитини, її вік, тривалий час відсутності спілкування батька з дитиною, визначити наступні способи участі позивача у вихованні малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, а саме: особисте спілкування з сином за місцем його проживання та в телефонному режимі; побачення у святкові дні за місцем проживання, перебування терміном не менше 4 годин за погодженням з відповідачем; спільний відпочинок під час відпустки терміном 7-10 днів на рік із виїздом на оздоровлення в межах України за погодженням з матір'ю дитини; відвідування дитини у період хвороби за місцем її проживання, перебування, лікування; відповідно до графіка роботи ОСОБА_3 забирати дитину до себе додому для спілкування в домашніх умовах у вихідні дні 2 рази в місяць з 18 години 30 хвилин п'ятниці до 18 години неділі; безперешкодна участь у спільному святкуванні дня народження сина кожного року 16 червня з 09 години до 22 години терміном не менше 4 годин за погодженням з матір'ю дитини.

Інші вимоги позивача, з точки зору суду другої інстанції, у силу викладеного, не відповідають інтересам дитини, а відтак, не можуть бути задоволені.

Суд апеляційної інстанції, окрім іншого, зауважує, що відповідач в ході розгяду заявлених позовних вимог не зазначила свого погляду щодо способів участі батька у вихованні сина.

За таких обставин, суд першої інстанції, з точки зору апеляційного суду, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, вважав встановленими обставини, що мають значення для справи, які не доведені, зробив висновки, що не відповідають обставинам справи, і, без додержання норм матеріального і процесуального права, зокрема, принципів 2, 6 Декларації прав дитини, ст.ст. 19, 153, 157, 159 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 263-265 ЦПК України, ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог за вказаними мотивами.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення зазначених норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, знайшли своє часткове підтвердження при розгляді справи у суді другої інстанції.

Відповідно, апеляційні вимоги апелянта, на переконання суду другої інстанції, підлягають частковому задоволенню згідно положень принципів 2, 6 Декларації прав дитини, ст.ст. 19, 153, 157, 159 СК України та ст.ст. 12, 13, 76-80, 263-265, 367, 374, 376 ЦПК України, а відтак, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Однак, вимоги апелянта про необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, з точки зору апеляційного суду, не можуть бути задоволені в силу їх необгрунтованості, оскільки між сторонами існує спір щодо способів виховання дитини і безспірним доказом цій обставині є позиція відповідаача по справі, висловлена в судах першої та апеляційної інстанції та подана апеляційна скарга на рішення місцевого суду.

Апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

Окрім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 640 ( 1 600 х 0,4 ) грн., відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення Березанського міського суду Київської області від 03 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи - Служба у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Березанської міської ради, Орган опіки та піклування ( виконавчого комітету ) Березанської міської ради Київської області про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Визначити наступні способи участі ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) у вихованні малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4: обисте спілкування з сином за місцем його проживання та в телефонному режимі; побачення у святкові дні за місцем проживання, перебування терміном не менше 4 годин за погодженням з відповідачем; спільний відпочинок під час відпустки терміном 7-10 днів на рік із виїздом на оздоровлення в межах України за погодженням з матір'ю дитини; відвідування дитини у період хвороби за місцем її проживання, перебування, лікування; відповідно до графіка роботи ОСОБА_3 забирати дитину до себе додому для спілкування в домашніх умовах у вихідні дні 2 рази в місяць з 18 години 30 хвилин п'ятниці до 18 години неділі; безперешкодна участь у спільному святкуванні дня народження сина кожного року 16 червня з 09 години до 22 години терміном не менше 4 годин за погодженням з матір'ю дитини.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 640 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий: А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

Т.Ц. Кашперська