Постанова

Іменем України

11 липня 2018 року

м. Київ

справа № 308/1020/16-ц

провадження № 61-9027св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Кредобанк»,

представник позивача - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Закарпатської області

від 31 серпня 2016 року у складі колегії суддів: Ігнатюка Б. Ю., Куштана Б. П., Кеміня М. П.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2015 року публічне акціонерне товариство «Кредобанк»

(далі - ПАТ «Кредобанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 19 травня 2008 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в сумі 46 700 дол. США з терміном повернення до

18 травня 2028 року та зі сплатою 9,5 % річних за користування кредитними коштами. Банк взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Однак, відповідач порушив умови договору та допустив прострочення щодо сплати чергових платежів по поверненню кредиту та інших платежів, тому у останнього виникла заборгованість, яка станом на 10 листопада 2015 року становила 34 609,31 дол. США.

Ураховуючи викладене, ПАТ «Кредобанк» просило суд стягнути з ОСОБА_2 на користь банку суму заборгованості за кредитним договором у розмірі

34 609,31 дол. США, з яких: 31 275,79 дол. США - неповернута сума кредиту,

2 890,35 дол. США - прострочені відсотки, 443,17 дол. США - пеня.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області

від 29 липня 2016 року у складі судді Данка В. Й. позов ПАТ «Кредобанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредобанк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 34 609,31 дол. США, з яких:

31 275,79 дол. США - неповернута сума кредиту, 2 890,35 дол. США - прострочені відсотки, 443,17 дол. США - пеня. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення міськрайонного суду мотивовано тим, що ОСОБА_2 систематично не виконував взяті на себе зобов'язання щодо поверненню отриманого кредиту, тому ПАТ «Кредобанк» мав право на дострокове повернення коштів за кредитним договором, зокрема неповернуту суму кредиту, прострочені відсотки та пеню.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 31 серпня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 липня 2016 року у справі

за позовом ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості в частині стягнення пені в сумі 443 дол. США змінено та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредобанк»

10 552 грн 97 коп. пені та зменшено розмір загальної суми заборгованості в іноземній валюті, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредобанк» з 34 609,31 дол. США до 34 166,31 дол. США. Скасовано зазначене рішення міськрайонного суду в частині стягнення з ОСОБА_2 судового збору в сумі

12 414 грн та віднесено зазначену суму судового збору за рахунок держави.

ПАТ «Кредобанк» повернуто сплачений ним судовий збір згідно платіжного доручення від 31 серпня 2015 року в сумі 3 654 грн, згідно платіжного доручення

від 13 жовтня 2015 року в сумі 6 960 грн та згідно платіжного доручення

від 24 листопада 2015 року в сумі 1 810 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ОСОБА_2 є інвалідом

першої групи, тому відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору, у зв'язку із чим рішення міськрайонного суду в цій частині скасовано з ухваленням в цій частині нового рішення про повернення сплаченого позивачем судового збору, оскільки оскаржуване рішення постановлено на його користь.

Крім того, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України). Позичальником було отримано кредит в іноземній валюті і в такій же валюті судом першої інстанції стягнуто заборгованість. Однак стягнута в цій же валюті й пеня, яка є фінансовою санкцією за неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором, яка повинна стягуватись у розмірі, встановленому в договорі, але у національній валюті. Внаслідок чого рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 липня 2016 рокузмінено й в цій частині шляхом стягнення в національній валюті суми пені у розмірі 443 дол. США. Станом на день пред'явлення позову - 15 грудня 2015 року, 443 дол. США еквівалентно 10 552 грн 97 коп.

У касаційнійскарзі, поданій у вересні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2,посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення є незаконним, необґрунтованим й таким, що ухвалено з порушенням норм чинного законодавства. Зазначав, що апеляційний суд, незважаючи на відсутність

ОСОБА_2 у судовому засіданні та клопотання ПАТ «Кредобанк» про відкладення розгляду справи, із незрозумілих причин розглянув справу, чим порушив право відповідача на захист. Відповідно до статті 305 ЦПК України 2004 року апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. У матеріалах справи міститься поштовий конверт, на якому зазначено, що конверт повернуто з відміткою за закінченням терміну зберігання. Однак, вказував на те, що його належним чином не було повідомлено, а відтак суд апеляційної інстанції повинен був відкласти розгляд справи на іншу дату та належним чином повідомити сторони у справі.

У січні 2018 року до суду надійшли заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_2

від ПАТ «Кредобанк», в якому банк посилався на те, що рішення апеляційного суду є законним, обґрунтованим й таким, що ухвалено із вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважав, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, зокрема

статтю 305 ЦПК України 2004 року у частині розгляду справи без участі відповідача та належного повідомлення останнього. Однак, у судове засідання 31 серпня 2016 року ОСОБА_2 особистої явки не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, судова повістка направлялась відповідачу за адресою, що вказана останнім при поданні апеляційної скарги та є його місцем реєстрації. Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що за отриманням повістки відповідач у встановлений строк до відділення поштового зв'язку України не з'явився. За таких обставин, відповідач про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому процесуальним законом порядку шляхом надіслання йому рекомендованою кореспонденцією судової повістки на вказану в апеляційній скарзі адресу, заяви про зміну місця свого проживання (перебування) до апеляційного суду не подавав, поштове відправлення повернулось до суду за закінченням терміну зберігання, при цьому в силу вимог статті 77 ЦПК України 2004 року судова повістка вважається доставленою.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 19 травня 2008 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в сумі 46 700 дол. США з терміном повернення до 18 травня

2028 року та зі сплатою 9,5 % річних за користування кредитними коштами. Банк взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Однак, відповідач порушив умови договору та допустив прострочення щодо сплати чергових платежів по поверненню кредиту та інших платежів, тому у останнього виникла заборгованість, яка станом на 10 листопада 2015 року становить 34 609,31 дол. США, з яких: 31 275,79 дол. США - неповернута сума кредиту, 2 890,35 дол. США - прострочені відсотки, 443,17 дол. США - пеня.

Відповідно до частини першої статті 305 ЦПК України 2004 року апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Відомостей про те, що ОСОБА_2 відповідно до вимог статей 74-76 ЦПК України 2004 року був належним чином повідомлений апеляційним судом про дату, час і місце судового засідання у справі немає. Зокрема матеріали справи містять конверт разом із судовою повісткою про виклик у судове засідання ОСОБА_2, призначене на 31 серпня 2016 року, який повернувся на адресу апеляційного суду за закінченням терміну зберігання (а.с. 167).

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17 липня 1997 року

№ 475/97-ВР), встановлено, що кожній особі гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Публічний характер судового розгляду є істотним елементом права на справедливий суд, а відкритість процесу, як правило, включає право особи бути заслуханою в суді.

Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про те, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про розгляд справи судом апеляційної інстанції, оскільки не отримав повістку про виклик до суду та не був присутній у судовому засіданні.

Особи, які беруть участь у справі, згідно зі статтею 27 ЦПК України 2004 року мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відомості про те, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений судом апеляційної інстанції про дату, час і місце судового розгляду в матеріалах справи відсутні.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до

статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

У зв'язку із цим, розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням

статті 129 Конституції України, статті 6 Конвенції.

Розглянувши апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_2, не повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, апеляційний суд не забезпечив реалізації права учасника справи взяти участь у судовому засіданні.

Відповідно до пункту першого частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалене з порушення норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 31 серпня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта