Провадження № 6/754/406/18
Справа № 754/5167/13-ц
У Х В А Л А

Іменем України

30 липня 2018 року м.Київ

Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді Скрипка О.І.

при секретарі Моторенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому подання головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бойченко Світлани Валеріївни про примусовий привід боржника ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі по тексту - Деснянський РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві) Бойченко С.В. звернулась до суду з поданням про примусовий привід боржника ОСОБА_3

В обґрунтування подання заявник посилається на те, що на виконанні у Деснянському РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві перебуває виконавче провадження № 53412503 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-2570 від 30.04.2013 року, виданого Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у розмірі 1160 грн. щомісячно, починаючи з 28.03.2013 і до повноліття дитини.

Заборгованість ОСОБА_3 по виплаті аліментів станом на 23.07.2018 року складає 90 147,42 грн.

У поданні зазначено, що державним виконавцем направлялись запити до Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України, Регіонального сервісного центру МВС у м. Києві, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, проте наявність у боржника доходів або майна не встановлено.

Посилаючись на викладене, а також на те, що рішення суду не виконано, а боржник ухиляється від покладених на нього рішенням суду обов'язків, на виклики державного виконавця не з'являється, заявник просить задовольнити дане подання.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно абз.2 п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Згідно до п.26 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку під час примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), а також вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров'ю державних виконавців, приватних виконавців та інших осіб, які беруть участь у вчиненні виконавчих дій, здійснює привід у виконавчому провадженні.

Поліція, відповідно до покладених на неї завдань, здійснює привід у виконавчому провадженні у випадках, передбачених законом або рішенням суду (п. 27 ч.1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію»).

Привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з'явилась без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Як вбачається з матеріалів подання, на виконанні у Деснянському РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві перебуває виконавче провадження № 53412503 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-2570 від 30.04.2013 року, виданого Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у розмірі 1160 грн. щомісячно, починаючи з 28.03.2013 року і до повноліття дитини.

Державним виконавцем не надано доказів того, що ОСОБА_3 направлялась постанова про відкриття виконавчого провадження, а також доказів її отримання останнім. Крім того, до матеріалів подання не надано копії жодного виклику боржника до державного виконавця та доказів отримання боржником цих викликів. Відтак, неможливо достеменно встановити, що боржник обізнаний про існування виконавчого провадження та умисно ухиляється від явки до державного виконавця.

Також, на підтвердження необхідності приводу боржника, державним виконавцем також надано суду акт від 12.03.2018 року про те, що під час виходу за місцем проживання боржника двері квартири ніхто не відчинив.

Суд вважає, що сам факт одного виходу державного виконавця за адресою реєстрації боржника за весь період здійснення виконавчих дій та відсутність боржника в цей час не свідчить про необхідність його примусового приводу. Крім того, даний вихід здійснено у березні 2018 року, в той час, як за даним поданням державний виконавець звернулась у липні 2018 року. Доказів того, що в цей період вчинялись будь-які виконавчі дії, проігноровані боржником, до матеріалів подання не надано.

У поданні зазначено, що державним виконавцем направлялись запити до Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України, Регіонального сервісного центру МВС у м. Києві, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, проте наявність у боржника доходів або майна не встановлено.

Разом з тим, не є підставою для примусового приводу боржника відсутність інформації про наявність у нього майна, на яке можна звернути стягнення.

Таким чином, суду не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що державним виконавцем вживались дії для належного повідомлення боржника про необхідність з'явитись до державного виконавця, а також, що боржник ухилявся від такої явки.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що подання головного державного виконавця про примусовий привід боржника ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 438 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бойченко Світлани Валеріївни про примусовий привід боржника ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 30 липня 2018 року.

Суддя: