_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/2617/18
Провадження № 2/520/4067/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Салтан Л.В.,

при секретарі Дідур В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розписками у розмірі 1535339 грн. 00 коп., посилаючись на те, що відповідач отримала кошти та на цей час не повертає борг.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не сповістила, відзив на позовну заяву не надала.

Слід зазначити, що ОСОБА_2 отримала копію позовної заяви з додатками та ухвалою про відкриття провадження у справі 03 травня 2018 року (а.с. 31). З заяви про відкладення розгляду справи, наданої електронною поштою 10 липня 2018 року, вбачається, що ОСОБА_2 не згодна з позовною заявою.

Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що, відповідно до розписки від 14 жовтня 2014 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 10000 доларів 00 центів США та зобовязалася повернути борг до 14 квітня 2015 року, з щомісячною оплатою 10 відсотків від суми позики.

Згідно з розпискою від 06 вересня 2016 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 3000 доларів 00 центів США та зобовязалася повернути борг до 10 вересня 2016 року у розмірі 3300 доларів 00 центів США. У разі, якщо до 10 вересня 2016 року ОСОБА_2 не поверне гроші вона зобовязалася повернути борг у розмірі 6600 доларів 00 центів США.

Відповідно до розписки від 06 листопада 2016 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 250 доларів 00 центів США та зобовязалася повернути борг протягом одного місяця.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

ОСОБА_1 виконав свої зобовязання щодо надання ОСОБА_2 коштів. Доказів, що це спростовують, відповідачем не надано.

Однак, позичальник свої зобовязання з повернення отриманих коштів не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у розмірі 57850 доларів 00 центів США, що складається з: 10000 доларів 00 центів США заборгованість за розпискою від 14 жовтня 2014 року; 41000 доларів 00 центів США заборгованість зі сплати відсотків з 14 жовтня 2014 року по березень 2018 року; 6600 доларів 00 центів США заборгованість за розпискою від 06 вересня 2016 року; 250 доларів 00 центів США заборгованість за розпискою від 06 листопада 2016 року.

У своїй позовній заяві, ОСОБА_1 просить стягнути 1535339 грн. 00 коп., що за курсом НБУ станом на 05 березня 2018 року становить 57850 доларів 00 центів США.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму, відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня, що встановлено ст. 192 ч. 1, 524 ч. 1, 533 ч. 1 ЦК України.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року, при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України гривні.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судове рішення не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд вважає, що слід задовольнити позовну заяву ОСОБА_1, оскільки позивачеві виконані умови розписок, відповідач ОСОБА_2 не повертає кошти.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 8810 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 2, 4-6, 76-83, 141, 263-265, 354-355 ЦПК України, ст. 533, 1046, 1047 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КМ 886231, виданий Київським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області 10 лютого 2014 року, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КМ 880947, виданий Київським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області 31 січня 2014 року, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, борг за розписками від 14 жовтня 2014 року, від 06 вересня 2016 року, 06 листопада 2016 року у розмірі 57850 (пятдесят сім тисяч вісімсот пятдесят) доларів 00 центів США, що складається з: 10000 (десять тисяч) доларів 00 центів США заборгованість за розпискою від 14 жовтня 2014 року; 41000 (сорок одна тисяча) доларів 00 центів США заборгованість зі сплати відсотків з 14 жовтня 2014 року по березень 2018 року; 6600 (шість тисяч шістсот) доларів 00 центів США заборгованість за розпискою від 06 вересня 2016 року; 250 (двісті пятдесят) доларів 00 центів США заборгованість за розпискою від 06 листопада 2016 року, що, станом на 05 березня 2018 року за курсом НБУ складає 1535339 (один мільйон пятсот тридцять пять тисяч триста тридцять девять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КМ 886231, виданий Київським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області 10 лютого 2014 року, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КМ 880947, виданий Київським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області 31 січня 2014 року, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, судовий збір у розмірі 8810 (вісім тисяч вісімсот десять) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Повний текст рішення складено 24 липня 2018 року.

Головуючий Салтан Л. В.