Справа № 686/8527/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2018

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої - судді Логінової С.М.,

при секретарі судового засідання Ленчицькій А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» про визнання недійсним кредитного договору

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Укргазбанк» про визнання недійсним кредитного договору, посилаючись на те, що 03 травня 2007 року між ОСОБА_2 та ІІАТ АБ "Укргазбанк" в особі відділення "Хмельницьке обласне управління" укладено кредитний договір №1632007/1н.

Відповідно до кредитного договору банк зобов'язався надати позивачу кредит в розмірі 15000 доларів США зі сплатою 12,5% річних з кінцевим терміном погашення до 2 травня 2019 року.

Відповідно до ст. ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надані грошові копни (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно п. 3.2. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного Банку України №168 від 10 травня 2007 року, кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі. - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язані) споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом.

Згідно п. 24 Правил кредитування банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупність вартість кредиту, зазначивши таке:

а) найменування та місцезнаходження банку - юридичної особи та його структурного підрозділу;

б) умови кредитування, зокрема: можливу суму кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний, мету, для якої кредит може бути використаний: форми та види його забезпечення:

необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється,

наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача,

тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; в) орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням:

процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо);

варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів. їх періодичність та обсяги:

можливості та умов дострокового повернення кредиту;

г) інші умови, передбачені законодавством.

Згідно п. 2.4. Правил кредитування банки зобов'язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією.

Позивач посилається на те, що банк не ознайомив позивача із означеною інформацією.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про захисті прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві про придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Відповідачем було допущене істотне порушення прав позивача, як спожива фінансових послуг, через невиконання відповідачем вимог закону щодо надання відповідачу повної, своєчасної та достовірної інформації про послугу, що є предметом договору, у зв'язку з чим позивач був позбавлений можливості належним чином оцінити властивості такої послуги та можливі негативні для нього наслідки, що можуть настати внаслідок її отримання.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про захисті прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Відповідно до п. 3.8. Правил кредитування відповідач мав попередити ОСОБА_2 про те, що валютні ризики за кредитним договором несе позичальник, натомість відповідач навпаки переконав його у вигідності валютного кредиту, через невисоку відсоткову ставку.

Відповідно до п. 3.8. Правил кредитування у разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладення кредитного договору:

попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач:

надати інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним.

Відповідно ст. 11 «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються:

1) сума кредиту,

2) детальний ротне сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки ні кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту;

3) дата видачі кредиту або, якщо кредит і видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту;

4) право дострокового повернення кредиту:

5) річна відсоткова ставка за кредитом:

6) умови дострокового розірвання договору;

7) інші умови, визначені законодавством.

ОСОБА_2 посилається на те, що зі змісту кредитного договору, враховуючи специфіку вказаної фінансової послуги, прослідковується обмеження в правах її як позичальника. Обсяг визначених відповідачем в кредитному договорі прав і обов'язків, містить суттєву диспозицію на користь відповідача, що суперечить принципу рівності сторін у договорі.

Відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» порушення прав споживачів є також порушенням принципу рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Банк при укладені кредитного договору ввів позивача в оману, щодо визначення істотних умов договору. Умови кредитування, які реально були передбачені в кредитному договорі не відповідають його волевиявленню та суперечать вимогам законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції, принцип рівності сторін договору, учасником якою є споживач, будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію та цін) продукції визначено неналежним чином.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Цивільного кодексу України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визначається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

ОСОБА_2 посилається на те, що умови кредитного договору є несправедливими в цілому, суперечать принцип добросовісності, що є наслідком істотного дисбаланс) договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача.

Банк надає фінансові послуги, тому відповідно має надавати відносно такої послуги усю інформацію щодо особливостей її отримання, що забезпечує споживачу можливість прийняти свідомий вибір.

Відповідач розробляв зміст спірного договору і тому саме відповідач є відповідальним за дотримання вимог закону щодо формування змісту кредитного договору. 15 п. 9 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити з припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристику продукції, яку він придбаває.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 р. №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» у справах за позовами про захист прав споживачів, порушених внаслідок недостовірної або неповної інформації про товар (роботу, послугу) чи недобросовісної його реклами, суд має виходити з припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристик) товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочин) є недодержання в момент вчинення правочин) стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. З сі. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Позивач посилається на те, що відсоткова ставка зазначена в кредитному договорі і реальна відсоткова ставка між собою різняться, що є підтвердженням введення її в оману як споживача послуг.

Просить визнати недійсним кредитний договір №1632007/1н від 03 травня 2007 року із всіма його додатками та доповненнями, укладений між ОСОБА_2 та ІІАТ АБ "Укргазбанк" в особі відділення "Хмельницьке обласне управління".

У судове засідання представник позивача у судове засідання не прибула, просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримала, з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не прибула, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до cт. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальник й у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит сплатити проценти.

Судом встановлено, що 03 травня 2007 року між ОСОБА_2 та ІІАТ АБ "Укргазбанк" в особі відділення "Хмельницьке обласне управління" укладено кредитний договір №1632007/1н. Відповідно до кредитного договору банк зобов'язався надати позивачу кредит в розмірі 15000 доларів США зі сплатою 12,5% річних з кінцевим терміном погашення до 2 травня 2019 року.

Кредитний договір №1632007/ 1н від 03 травня 2007 року підписаний уповноваженою особою публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_2 і скріплений печаткою юридичної особи банку.

Позивач визнала для себе прийнятними умови вказаного договору та погодилася їх дотримуватись.

Згідно Правил кредитування, затверджених Постановою Правління Національного Банку України №168 від 10 травня 2007 року банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту.

Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені Постановою Правління Національного Банку України №168 10 травня 2007 року, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 р. за N541/13808 та опублікована в Офіційному віснику України від 08.06.2007 2007 р., № 39, стор. 89, стаття 1569, код акту 39884/2007.

Кредитний договір №1632007/1н між ПАТ "Укргазбанк" та ОСОБА_2 був укладений 03 травня 2007 року, а із заявою про надання їй кредиту звернувся до банку 20 квітня 2007 р. та 20 квітня 2007 року заповнила анкету позичальника.

Судом встановлено, що на момент звернення ОСОБА_2 до банку 20.04.2007 р. та укладання кредитного договору 03.05.2007 р. Правила кредитування, на які посилається позивач, як на підставу свої вимог, не мали чинності.

При зверненні ОСОБА_2 до банку, позивач власноруч заповнила анкету на отримання кредиту та заяву позичальника-фізичної особи на отримання кредиту, де в пункті 3 «для клієнта» зазначено, що при підписанні даної заяви ОСОБА_2 підтвердила той факт, що їй працівниками банку в повному обємі було надано інформацію, передбачену п. 2. ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 20.04.2007 року.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочинну є недодержання в момент вчинення правочинну стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 статті 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочинну не суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним за суспільства.

Судом встановлено, що кредитний договір №1632007/1 н від 03 травня 2007 року, укладений між ПАТ "Укргазбанк" та ОСОБА_2, є чинним та відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 cт. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 cт. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до cт. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності справедливості.

Відповідно до ч. ч. 2-4 cт. 203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Прав має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язкові відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін . бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до cт. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальник й у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит сплатити проценти.

Кредитний договір №1632007/ 1н від 03 травня 2007 року підписаний уповноваженою особою публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_2 і скріплений печаткою юридичної особи банку, а відтак - позивач визнала для себе прийнятними умови вказаного договору та погодилася їх дотримуватись.

Суд приходить до висновку, що кредитний договір №1632007/1 н від 03 травня 2007 року, укладений сторонами у відповідності до вимог ст. ст. 6, 627, 628 Цивільного кодексу України на підставі вільного волевиявлення сторін та повного усвідомлення наслідків підписання ними оспорюваного договору, шляхом погодження всіх істотних умов договору, що є обов'язковими сторін.

Керуючись ст. ст. 10, 265 Цивільного процесуального кодексу України, ч. ч. 2-4 cт. 203 ,ч. 1 cт. 202, ч. 1 cт. 626, 627, 628, 1054 Цивільного кодексу України», суд

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» про визнання недійсним кредитного договору відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається на рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

У разі проголошення вступної та резолютивної частини, означений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 11.06.2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Логінова С.М.