Справа № 373/653/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 р. м. Переяслав-Хмельницький

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Реви О.І.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Переяслав-Хмельницькому справу за позовом Адміністрації Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України до ОСОБА_2 про стягнення витрат, повязаних з утриманням у вищому навчальному закладі,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом і просить стягнути із відповідача ОСОБА_2 на користь Адміністрації Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України витрати, повязані з його утриманням в Інституті спеціального звязку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» у період з 06.08.2010 по 20.06.2014 в сумі 75955 гривень 76 коп.

Також просить стягнути з відповідача судові витрати в сумі 1762 гривні 00 копійок.

Посилається на те, що між Державною службою спеціального звязку та захисту інформації України та ОСОБА_2 06.08.2010 та 30.04.2013 було укладено контракти на навчання в Інституті спеціального звязку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут».

Після навчання ОСОБА_2 проходив службу за контрактом осіб рядового і начальницького складу від 18.04.2014 та військову службу за контрактами на посадах осіб офіцерського складу від 18.11.2015 та від 02.11.2016 в Державній службі спеціального звязку та захисту інформації.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про Державну службу спеціального звязку та захисту інформації», умов вказаних контрактів відповідач зобовязаний у випадку звільнення зі служби в Держспецзвязку протягом пяти років після закінчення навчання з підстав, визначених п.п.6, 8 і 9 ч.2 ст.12 Закону України «Про Державну службу спеціального звязку та захисту інформації», у добровільному порядку відшкодувати витрати, повязані з його утриманням в Інституті у строк, що не перевищує один рік з дня його виключення зі списків особового складу.

Наказом ГУ урядового звязку від 08.12.2017 №164-ос «Про особовий склад» відповідача було звільнено з військової служби за п. «е» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обовязок та військову службу» (через службову невідповідність) та п.147 Положення про проходження військової служби (навчання) військовослужбовцями Держслужби спецзвязку та захисту інформації України у запас ЗСУ.

Згідно довідки-розрахунку витрат, повязаних з утриманням відповідача в Інституті від 15.07.2014 №153 витрати, повязані з грошовим та медичним забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, оплатою житлово-комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв, за період з 06.08.2010 по 20.06.2014 становлять 75955 грн.76 коп.

В добровільному порядку ОСОБА_2 ніяких дій щодо виконання свого зобовязання по відшкодуванню витрат, повязаних з його утриманням в Інституті не вчинив.

Ухвалою суду від 01 червня 2018 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачу ОСОБА_2 було запропоновано протягом пятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та розяснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов.

У встановлений судом строк відповідачем, який належним чином повідомлений про розгляд справи, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України.

Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Зясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.

06.08.2010 Держспецзвязку, в особі начальника Інституту спеціального звязку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» полковника Держспецзвязку ОСОБА_4 з одного боку, та ОСОБА_2 з іншого боку укладено контракт про проходження служби в Державній службі спеціального звязку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу, згідно якого ОСОБА_2 добровільно взяв на себе зобовязання проходити службу навчання за контрактом курсантів (слухачів) спеціалізованих навчальних закладів на строк навчання з 06.08.2010 до 31.07.2013.

30.04.2013 тими ж сторонами укладено аналогічний контракт на строк навчання з 05.07.2013 до 30.06.2014.

18.04.2014 Держспецзвязку в особі заступника Голови Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України генерал-майора Держспецзвязку ОСОБА_5 з одного боку, і ОСОБА_2 з іншого боку, укладено контракт про проходження служби в Державній службі спеціального звязку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу, за яким ОСОБА_2 добровільно взяв на себе зобовязання проходити службу за контрактом осіб рядового і начальницького складу із строком дії пять років з 21.06.2014 по 21.06.2019.

За умовами вказаних контрактів ОСОБА_2 зобовязався проходити службу в Держспецзвязку протягом пяти років після закінчення Інституту спеціального звязку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут». У випадку звільнення зі служби в Держспецзвязку протягом навчання в Інституті з підстав, визначених п.п.6, 8, 9 ч.2 ст.12 Закону України «Про Державну службу спеціального звязку та захисту інформації України» або у разі звільнення із зазначених підстав протягом пяти років після закінчення Інституту, за іншими умовами даних контрактів ОСОБА_2 протягом року з дати виключення зі списків особового складу зобовязується відшкодувати витрати, повязані з його утриманням в Інституті.

12.11.2015 держава, від імені якої виступає ГУ урядового звязку Держслужби спецзвязку та захисту інформації України в особі начальника Головного управління урядового звязку Держспецзвязку полковника Держспецзвязку ОСОБА_6 з одного боку та ОСОБА_2 з другого боку, уклали контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України на посадах осіб офіцерського складу, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобовязання проходити військову службу на посадах осіб офіцерського складу на строк один рік з 01.01.2016 до 31.12.2016.

За аналогічним контрактом від 02.11.2016 відповідач зобовязався проходити військову службу на посадах осіб офіцерського складу на строк пять років з 01.01.2017 до 31.12.2021.

За висновками акту про результати службового розслідування від 01.12.2017 запропоновано накласти на старшого лейтенанта ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення звільнення з військової служби за службовою невідповідністю внаслідок недотримання вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що є порушенням військової дисципліни.

Згідно з витягом з наказу від 08.12.2017 №164-ос «Про особовий склад» старшого лейтенанта ОСОБА_2 звільнено з військової служби за п. «е» ч. 6 ст. 26 (через службову невідповідність) Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» та п.147 Положення про проходження військової служби (навчання) військовослужбовцями Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України, у запас ЗСУ, виключивши його із списків особового складу, та припинено дію контракту, 08.12.2017.

Відповідно до довідки-розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсанта ОСОБА_2 у ВНЗ Держспецзвязку Інституті спеціального звязку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут», загальна сума визначених до відшкодування витрат, повязаних з утриманням курсанта ОСОБА_2 за період з 06.08.2010 по 20.06.2014 становить 75955 грн. 76 коп.

З вказаною довідкою-розрахунком, виданою 15.07.2014 начальником Інституту ОСОБА_4 та підписаною також начальником планово-фінансового відділу закладу ОСОБА_7, ОСОБА_2 ознайомлений під підпис 20.07.2014.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 був звільнений протягом пяти років після закінчення вищого навчального закладу, а тому за умовами укладених ним контрактів та на підставі ст.11 Закону України «Про Державну службу спеціального звязку та захисту інформації» він зобовязаний у добровільному порядку відшкодувати витрати, повязані з його утриманням в Інституті у строк, що не перевищує один рік з дня його виключення зі списків особового складу, а саме: до 08.12.2018, в розмірі 75955 грн.76 коп.

З метою досудового врегулювання спору відповідачу 10.01.2018 за підписом начальника Інституту полковника ОСОБА_8 було направлено пропозицію про добровільне відшкодування ним витрат, повязаних з його утриманням, відповідно до умов укладених контрактів в сумі 75955 грн.76 коп.

Проте, взяті на себе зобовязання відповідач не виконав, заборгованості не погасив.

Як вбачається з ч.1 ст.509 ЦК України зобовязаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно з ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Адміністрації Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір за позовну вимогу майнового характеру у розмірі 1762 гривні, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 610, 611, 625, 629 ЦК України, на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 274 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Адміністрації Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України до ОСОБА_2 про стягнення витрат, повязаних з утриманням у вищому навчальному закладі задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Адміністрації Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України (, р/р 5567, МФО 820172, ГУДКСУ в м.Києві) 75955 (сімдесят пять тисяч девятсот пятдесят пять) гривень 76 коп. витрат, повязаних з утриманням у вищому навчальному закладі за період з 06.08.2010 по 20.06.2014.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Адміністрації Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України (, р/р 5567, МФО 820172, ГУДКСУ в м.Києві) 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (03.10.2017) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О. І. Рева