Справа № 743/976/18
Провадження №2/743/384/18
УХВАЛА

30 липня 2018 року смт. Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого - судді Жовток Є.А.

при секретарі Марченко А.В.,

розглянувши в смт.Ріпки заяву ОСОБА_1, про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання права та надання дозволу на реконструкцію (прибудову) до квартири, без згоди співвласника.

З метою запобігання зайвих витрат, до винесення рішення по суті справи, позивач просить забезпечити позов шляхом зупинення демонтажу зведеної прибудови - лоджії до квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог, ОСОБА_1 зазначив, що вказана прибудова існує з весни 2016 року і жодної шкоди за весь цей час нікому не завдала. В тому випадку, якщо за рішенням суду на певний проміжок часу буде зупинено демонтування лоджії і вподальшому суд прийме рішення на користь ОСОБА_1, зупинення демонтажу прибудови збереже майно і стане запобіганням зайвих витрат позивача.

В якості зустрічного забезпечення ОСОБА_1 пропонує не використовувати, не зачіпати та не змінювати існуючу конструкцію; не здійснювати щодо лоджії жодних дій та здійснити за власний рахунок ремонт вимощення по периметру уздовж стін будинку, в тому числі, біля квартири № 3, яка належить відповідачу ОСОБА_2

У відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Судом встановлено, що рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.08.2016 року ОСОБА_1 зобов'язано демонтувати за власний рахунок незаконно зведену прибудову - лоджію до квартири АДРЕСА_1

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 16.03.2017 року скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.08.2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду України від 14.05.2018 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.08.2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 16.03.2017 року залишено без змін.

Згідно ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У відповідності до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання за заявою, суд враховує, що наведені способи забезпечення позову, які просить застосувати ОСОБА_1, фактично зводяться до заборони проводити подальші виконавчі дії, що не узгоджуються з видами забезпечення позову визначеними п.п.1-9 ч.1 ст.150 ЦПК України.

При цьому, позивачем не наведено обґрунтувань, які б свідчили про неможливість забезпечення захисту його прав заходами, визначеними п.п.1-9 ч.1 ст.150 ЦПК України та підстав для застосування судом положень п.10 ч.1 ст.150 ЦПК України.

З огляду на норми ст.129-1 Конституції України та ст.18 ЦПК України щодо обов'язковості виконання судових рішень, застосування запропонованих позивачем заходів забезпечення позову фактично призведе до зупинення виконання рішення суду, що яке вступило в законну силу, тобто нівелювання акту правосуддя у спорі між тими ж сторонами із того ж самого предмету.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви необхідно відмовити в повному обсязі.

У відповідності до ч.6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.247, ст.ст.153, 258, 260, 261 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви ОСОБА_1, про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана через Ріпкинський районний суд до апеляційного суду Чернігівської області, протягом п'ятнадцяти днів, з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів, з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Є.А. Жовток