РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 643/9806/18
Провадження № 2-о/643/711/18
25 липня 2018 року м. Харків
Московський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Сугачової О.О.,
за участю секретаря Абсалямової А.Р.,
представника заявника ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Московський ВП ГУНП в Харківській області про видачу обмежувального припису,- в с т а н о в и в:
Заявник звернувся до суду із заявою, якою просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3, яка мешкає в АДРЕСА_1, якої визначити заходи тимчасового обмеження її прав, поклавши на неї такі обовязки, як: заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалим ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2; заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалим ОСОБА_2, або контактувати з ним через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб; заборонити контактувати у будь-якій формі з ОСОБА_5 та її родиною; прибрати стіну в квартирі згідно із технічною документацією, і зняти замки з місць загального користування та видалити тварин з житлової площі. Також просить обмежувальний акт видати строком на 6 місяців.
В обґрунтування вимог заяви зазначає, що з ОСОБА_3 перебувають у процесі розірвання шлюбу та поділу майна, що триває з 2017. Заявник довів через адвоката ОСОБА_3 про наміри особистого його відвідування за місцем проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1, його майбутньої вагітної дружини ОСОБА_5 Так, вночі 08.06.2018 ОСОБА_2 разом із ОСОБА_5 прибули до вищевказаної квартири та ОСОБА_3 з ОСОБА_4 накинулися на них, виривали волосся ОСОБА_5, били руками та ногами, кусали, штовхалися тощо, чим спричинили тілесні ушкодження. Бійка тривала до приходу поліції, 15.06.2018 за даним фактом вказані події внесено до ЄРДР. Після інциденту ОСОБА_3 провокує скандали, погрожує, пише у різні інстанції з наклепом. Заявник побоюється залишити ОСОБА_5 одну вдома через неадекватну поведінку ОСОБА_3 Також заявник зазначає, що у його відсутності у квартирі зведена стіна, встановлені замки тощо, а також у квартирі, без його згоди, зявилася домашня тварина кіт. Також дружина написала листа з образою матері заявника та майбутній дружині. Отже, оскільки ОСОБА_3 є домашнім кривдником, постійно провокує скандали,погрожує фізичною розправою, вязницею, пише заяви з наклепом, а ОСОБА_4 в цьому допомагає, спільне проживання на період розірвання шлюбу є для заявника і ОСОБА_5 небезпечним для життя та здоровя, заявник змушений звернутися до суду про видачу обмежувального акту.
Заявник в судове засідання не зявився.
Представник заявника в судовому засіданні підтримав вищевикладені обставини та цілком заявлені вимоги, відмовившись підтримувати вимоги заяви щодо прибирання стіни в квартирі згідно із технічною документацією, зняття замків з місць загального користування та видалення тварин з житлової площі.
ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, надавши письмові пояснення щодо вимог заяви.
Предстанвик Московського ВП ГУНП в Харківській області в судове засідання не зявився.
Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб гне перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису (ст. 350-5 ЦПК України).
Суд, вивчивши доводи заявника, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, вважає вимоги заяви такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до правил ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених ЗУ «Про запобігання та протидію домашнього насильству» (ст. 305-2 ЦПК України).
Так, судом встановлено, що заявник та ОСОБА_3 перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей, зокрема, повнолітню ОСОБА_4 На теперішній час подружжя перебувають у процесі розлучення.
08.06.2018 близько 23:00 за адресою сумісного проживання квартира АДРЕСА_3 С.В. спричинено легкі тілесні ушкодження.
Такі обставини вбачаються із копій витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.06.2018, висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи № 214-с/18п/п від 12.06.2018, консультативного висновку лікаря-спеціаліста від 11.06.2018, рішення Московського районного суду м. Харкова від 16.07.2018 (а.с.6-8).
Також встановлено, що на підставі рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16.07.2018 заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено частково та видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2, яким протягом 4 місяців заборонено перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалими ОСОБА_3, ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4; заборонено наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця спільного проживання (перебування), навчання, роботи та інших місць частого відвідування постраждалих осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4; заборонено вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами ОСОБА_3, ОСОБА_4 або контактувати з ними через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб.
Статтею першою ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому законі, зокрема: -домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишніми чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; - психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи; - фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Далі, ч.2 ст. 3 ЗУ « Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти).
Отже, вищевикладене свідчить, що 08.06.2018 мало місця фізичне насильство відносно ОСОБА_2
Між тим, з боку заявника не доведено факт того, що таке насильство чинилося саме з боку ОСОБА_3 стосовно якої заявник просить видати обмежувальний акт, оскільки з боку останнього суду надано такі докази у підтвердження своїх доводів, як витяг із ЄРДР, консультативний висновок лікаря-спеціаліста, із яких не вбачається посилання на ОСОБА_3
Лише із висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи, зазначено, що зі слів освідчуваного відомо про нанесення останньому ударів ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Далі, заявник просить заборонити вести листування, телефонні переговори або контактувати з останнім через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб.
Разом з цим, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що ОСОБА_3 таким чином, а саме, переслідує чоловіка, спілкується з ним, веде листування, телефонні переговори, будь-яким іншим способом контактує або намагається контактувати з ОСОБА_2 особисто або через третіх осіб.
Не надано таких доказів і в судовому засіданні.
Таким чином, суд, аналізуючи вищевикладене, приходить до висновку, що відсутні прямі, обґрунтовані та переконливі докази того, що саме з боку ОСОБА_3 чинилося, чиниться психологічне, фізичне або інше домашнє насильство стосовно заявника, у звязку з чим останній потребує захисту у порядку положень, передбачених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Далі, заявник посилається на той факт, що 08.06.2018 він разом із майбутньої вагітною дружиною ОСОБА_5 піддалися фізичному насильству з боку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за місцем свого сумісного проживання з останніми, а тому просить заборонити ОСОБА_3 контактувати у будь-якій Формі з ОСОБА_5 та її родиною, надавши в якості доказів такого домашнього насильства роздруківку у сторінки соціальної мережі Інтернет «Одноклассники» певний зміст повідомлень ОСОБА_3 (а.с.9).
В судовому засіданні представник заявника в якості доказу, що підвереджують відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, як між чоловіком та жінкою, надав суду індивідуальну карту вагітної та породіллі, із якої вбачається, що у розділі прізвище і місце роботи чоловіка, зі слів ОСОБА_5 зазначено «Бондарчук Сергій Васильович».
Між тим, вимоги заявника щодо видачі обмежувального припису відносно майбутньої та вагітної дружини, не відносяться до переліку осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, визначеному у ч. 2 ст. 3 цього Закону та статус ОСОБА_5 не підпадає під визначення термінів у відповідності до положень ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні (ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України).
Таким чином, розглянувши заяву ОСОБА_2 а С.В., проаналізувавши норми діючого законодавства, дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення заяви про видачу обмежувального припису.
Доводи, викладені у запереченнях заінтересованих осіб, не спростовують висновків суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 3505-5 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відноситься за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 76-81, 83, 137, 141, 258, 259, 263-268, 350-1-350-8 ЦПК України, ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд,
В задоволені заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відмовити у повному обсязі.
Судові витрати віднести на рахунок держави.
Суддя