АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 756/4920/17

провадження № 22-ц/796/5460/2018

19 липня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі:

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Болотова Є.В.

при секретарі Іванову В.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 05 травня 2018 року у складі судді Шевчука А.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення без надання іншого жилого приміщення та стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг та відшкодування збитків,

встановив:

У квітні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1.

Після набуття квартири у власність він дізнався, що в ній проживає ОСОБА_3 з усного дозволу попереднього власника.

У листопаді 2017 року він попередив вказану особу про необхідність негайного припинення користування квартирою та її звільнення, а також про сплату боргу за спожиті комунальні послуги. Посилаючись на свій незадовільний майновий стан відповідач відмовився звільнити квартиру та сплатити кошти за житлово-комунальні послуги.

Зазначив, що за період з червня 2017 року по день звернення до суду з даним позовом утворилась заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг, загальний розмір якої станом на 31.03.2018 р. становить 9 033 грн. Вказана заборгованість була сплачена ним в повному обсязі.

З вини відповідача він також позбавлений можливості реалізувати свої права власника щодо передачі квартири в оренду, чим йому завдаються збитки у вигляді упущеної вигоди.

Посилаючись на вказані обставини просив виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2, стягнути з відповідача на його користь 9 033 грн. заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, заподіяні збитки на загальну суму 69 920 грн. та відшкодувати судові витрати по справі.

В заяві від 25.04.2018 р. ОСОБА_4 просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на належний ОСОБА_3 автомобіль Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_1.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовував значним розміром грошових коштів, що можуть бути стягнуті з відповідача у випадку задоволення позову, а також можливістю відповідача відчужити належне йому майно на користь третіх осіб, що може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 травня 2018 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 05 травня 2018 року та постановити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Свої доводи мотивує тим, що за його відомостями відповідач офіційно не працює, іншого майна, окрім зазначеного вище автомобіля, не має, що робить цей транспортний засіб чи не єдиним джерелом для задоволення його вимог у разі задоволення позову. Розмір збитків, яких йому завдають протиправні та незаконні дії ОСОБА_3 постійно зростає, що може бути підставою для істотного збільшення розміру позовних вимог.

Вважає, що визначений ним вид забезпечення позову відповідає заявленим позовним вимогам, оскільки відповідач не буде позбавлений можливості використовувати належний йому транспортний засіб за призначенням без жодних обмежень.

У судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Відповідно до п. 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VIII &qu20;Про судоустрій і статус суддів&q?ус; у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно- територіальних одиниць) , та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції ї виходив з того, що між сторонами виник спір, який не має ніякого відношення до автомобіля Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_1, заява позивача ґрунтується на припущеннях про неможливість реального виконання рішення суду, обраний позивачем вид забезпечення не є співмірним із заявленими позовними вимогами та суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування.

З таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Пунктом першим ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У відповідності до ч. 3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно з п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.10.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лахно Ю.В., ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_3. ОСОБА_2 є спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Як пояснив позивач в судовому засіданні, ОСОБА_3 пообіцяв добровільно звільнити квартиру, яку він успадкував після смерті ОСОБА_6, проте продовжує користуватись нею, не сплачує витрати на її утримання, змінив замок. Незаконно проживаючи в належній йому квартирі ОСОБА_3 користується житлово-комунальними послугами, які не оплачує. Неможливість користуватись власним майном протягом тривалого часу завдає йому збитків, які постійно зростають. З огляду на дату призначення справи до судового розгляду - 09.10.2018 р., сума збитків та заборгованості збільшиться вдвічі.

На підтвердження вказаної обставини позивачем надано висновок ст. ДОП Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в м.Києві майора поліції Дакус А.В. від 14.02.2018 р., зроблений у зв'язку з заявою ОСОБА_2 від 04.02.2018 р.

Відповідно до вказаного висновку, при неодноразових відвідуваннях адреси: АДРЕСА_4, двері квартири ніхто не відкрив, під час телефонного дзвінка за №(НОМЕР_3 ОСОБА_3 відмовився з'являтися до дільничного офіцера поліції та надавати будь-які пояснення з даного приводу.

З огляду на вказані обставини, є підстави для висновку про те, що між сторонами дійсно виник спір.

Належної оцінки наведеним обставинам суд першої інстанції не надав.

Згідно заяви про забезпечення позову, позивач просив накласти арешт на автомобіль Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_3

Належність вказаного автомобіля відповідачу підтверджується відповідними доказами (а.с.16).

Відомостей про належність відповідачу іншого майна, за рахунок якого можливо забезпечити виконання можливого рішення, матеріали справи не містять.

Співвідносячи негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, а також враховуючи предмет спору, колегія суддів дійшла висновку, що даний вид забезпечення позову - накладення арешту на майно, що належить відповідачу на праві власності, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Позовна заява містить відповідне обґрунтування заявлених позовних вимог, на підтвердження яких надано відповідні докази, а наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги, суд встановлює під час ухвалення рішення по суті спору.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

При цьому обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпорядитися ним.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення у відповідній частині.

Керуючись ст. 153, 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 05 травня 2018 року скасувати.

Постановити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки Toyota Avensis, державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3.

Стягувач: ОСОБА_2 (місце проживання: м Київ, АДРЕСА_5; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Боржник: ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_6; реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий).

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути пред'явлена до примусового виконання у строк протягом трьох років, який встановлюється з наступного дня після її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 липня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: