АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3372/18А Справа № 198/139/18 Головуючий у 1 й інстанції - Гайлар І.О. Доповідач - Максюта Ж.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.,

за участю секретаря - Гречишникової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу у ОСОБА_2 на ухвалу Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2018 року про відмову у видачі судового наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2018 року було відмовлено ОСОБА_2 у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей /а.с.12-13/.

З такою ухвалою не погодилась заявник ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила її скасувати та направити матеріали для продовження розгляду до суду першої інстанції /а.с.17-19/.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим апеляційна скарга підлягає розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Розглядаючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.161 ЦПК України, а тому на підставі п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України відмовив у видачі судового наказу.

З таким висновком погоджується колегія суддів з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись із заявою про видачу судового наказу, ОСОБА_2. просила стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи від дня подання заяви та до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до вимог п.4, 5 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано якщо:

- заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину;

-заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Тобто, в силу зазначених вимог закону, заявник має право звернутися із заявою про видачу судового наказу або на підставі п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, тобто із вимогою про стягнення аліментів у відповідній сумі від заробітку (доходу) платника аліментів, або на підставі п.5 ч.1 ст.161 ЦПК України просити суд стягнути аліменти у твердій грошовій сумі. Заявлення альтернативних вимог законом не передбачено.

Наказне провадження є особливою формою судочинства, яке має на меті оперативний розгляд заяв та не передбачає проведення попереднього судового для з'ясування вимог заявника, а отже ці вимоги мають бути чіткими та не можуть виходити за межі ст.161 ЦПК України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у видачі судового наказу. Наведене спростовує доводи апеляційної скарги щодо безпідставної відмови суду першої інстанції у видачі судового наказу.

За змістом ч. 2 ст. 166 ЦПК України заявник не позбавлений права звернутися до суду з тими самими вимогами у позовному порядку або подати нову заяву про видачу судового наказу, правильно сформулювавши свої вимоги.

Інші доводи, викладені у апеляційній скарзі, зводяться до особистого тлумачення апелянтом норм цивільного процесуального законодавства.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала від 12 березня 2018 року відповідає вимогам закону, а тому залишається в силі. У зв'язку з чим апеляційна скарга не задовольняється.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко