Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/6904/18

Провадження № 2/712/1705/18

31 липня 2018 року м.Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Марцішевській О.М.

за участю секретаря судового засідання Олефіренко В.В.

позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (вул.Надпільна,98/2, м.Черкаси) звернулася з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_2, посилаючись на те, що 04.09.2004р. між сторонами зареєстрований шлюб, останні два роки сторони не проживають разом та не мають спільних інтересів, крім виховання неповнолітнього сина ОСОБА_3, 13.07.2010р.н., який проживає з матір"ю. Сімейні та подружні відносини між сторонами припинені, причиною розпаду сімї є те, що сторони не знаходять порозуміння у вирішенні спільних питань сімейного життя. Сімя розпалася, спільне господарство не ведуть, примирення з відповідачем не можливе. Під час шлюбу було придбано майно, яке належить сторонам на праві спільної сумісної власності, а саме: частина квартира за адресою: АДРЕСА_1, яка зареєстрована на праві власності ОСОБА_1 (5/6) та ОСОБА_2 (1/6) та автомобіль НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, власником якого зареєстрована ОСОБА_1 Між сторонами існують суперечності щодо поділу майна та у зв"язку з вказаним, позивач просить суд розірвати між сторонами шлюб, залишивши після розірвання шлюбу позивачу прізвище "Діденко"; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2.

В ході судового розгляду позивачка позов підтримала, відповідач звернувся до суду з заявою про визнання позову та в ході судового розгляду не заперечував проти задоволення позову.

В судове засідання сторони не з'явились, в наданих суду заявах просили розглянути справу в їх відсутність.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-УІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Дослідивши зібрані у справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що 04.09.2004 р. між сторонами був зареєстрований шлюб у Черкаському міському відділі реєстрації актів цивільного стану, актовий запис №1183. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір"ю.

Згідно доводів позову, які не оспорювались відповідачем, сімейні стосунки припинені, сторони не ведуть спільне господарство та наміру поновлювати сіменій стосунки не мають.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд вважає, що позов в частині вимог про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, оскільки сім"я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони припинили сімейні відносини, спільно не проживають, спільне господарство не ведуть, за таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки кожен з подружжя має право припинити шлюбні стосунки, примушування до збереження шлюбних стосунків є порушенням права на особисту свободу.

Згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 69 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 статті 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз"яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Згідно роз'яснень п. п. 23, 24 Постанови №11, вирішуючи між подружжям спір про майно, необхідно встановити обсяг спільного майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 235 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом».

Як встановлено в судовому засіданні, за час спільного проживання сторони спільно придбали наступне майно: на підставі договору купівлі-продажу №405 від 19.02.2013р. сторони придбали у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (відповідач - 1/6 частка, позивачка - 5/6 частка), що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №127026641 від 11.06.2018р., з якої не вбачається зареєстрованих обтяжень на вказану квартиру; також в період шлюбу позивачка набула у власність автомобіль НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія САС 043969 від 01.11.2007р. Згідно довідки Регіонального сервісного центру в Черкаській області МВС України від 25.07.2018р. згідно Єдиного державного реєстру МВС на належному ОСОБА_1 автомобілі НОМЕР_1 відсутні обмеження на проведення реєстраційних дій.

Станом на 11.06.2018р. ринкова вартість 1/6 частини вказаної квартири складає 320 000 грн.*1/6=53333 грн., ринкова вартість автомобіля НОМЕР_1 становить 123550 грн., що встановлено за погодженням сторін.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що спірне майно придбане в період шлюбу та ведення сторонами спільного господарства, отже квартира є об'єктом права спільної часткової власності, а автомобіль є об'єктом права спільної сумісної власності, а тому в порядку поділу майна частки сторін у праві власності на автомобіль підлягають визначенню на засадах рівності, незалежно від того, хто з подружжя зареєстрований власником транспортного засобу. Разом з тим, оскільки автомобіль є неподільною річчю, позивачкою запропонований варіант поділу спільного майна в натурі з виділенням у власність позивачки 1/6 частини спільної квартири вартістю 53333 грн. та виділенням у власність відповідача 1/2 частини автомобіля вартістю 123550 грн./2=61775 грн.

Зважаючи на наведені вище обставини та визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує прав та законних інтересів, враховуючи положення ст. 60,70 СК України, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивачкою не ставиться питання про відшкодування відповідачем понесених нею витрат по оплаті судвоого збору.

Керуючись ст.ст. 12, 259, 137,141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 60-65, 70, 71 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 04 вересня 2004 року у Черкаському міському відділі реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 1183 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити ОСОБА_2.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_3) право власності на 1/6 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_4) право власності на автомобіль CITROEN C4 SX 1.6.1, реєстраційний номер НОМЕР_5, номер кузова НОМЕР_2.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через місцевий суд (з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області) протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Дата виготовлення повного тексту рішення 31 липня 2018 року.

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.