ПОСТАНОВА

іменем України

27 липня 2018 року м. Кропивницький

справа № 385/358/18

провадження № 22-ц/781/1339/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Чельник О.І.

суддів: Єгорової С.М., Письменного О.А.

за участі секретаря: Демешко Л.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14 травня 2018 року у складі судді Сліпенка Р.Ю. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

В обґрунтування позову вказала, що рішенням Гайворонського районного суду від 22 квітня 2010 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на дитину, та стягувати до повноліття дитини.

Посилалась на те, що на час звернення в суд змінився прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, тому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до повноліття дитини, тобто до 17 березня 2026 року.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14 травня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на дитину, починаючи з 14 червня 2018 року й стягувати до 17 березня 2026 року до повноліття дитини. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що рішення суду є необґрунтованим та незаконним.

Сторони у судове засідання апеляційного суду не зявилися. Позивачем було заявлено клопотання про розгляд справи без його участі у звязку з перебуванням разом з малолітньою дочкою в оздоровчому комплексі з 21.07. по 29.07.2018 року (а.с.79). Відповідач причини неявки суду не повідомив.

Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності сторін на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 23 квітня 2007 року у Таужненській сільській раді Гайворонського району Кіровоградської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та зроблено актовий запис №4 (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу 06 квітня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано, про що зроблено актовий запис №38 (а.с.8).

Під час перебування в шлюбі 17 березня 2008 року у позивача та відповідача народилася дочка - ОСОБА_3, яка після розірвання шлюбу залишилися проживати з позивачем (а.с.7).

Рішенням Гайворонського районного суду від 22 квітня 2010 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини (а.с.11-12).

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд до ОСОБА_2 з позовом. В якому просила змінити спосіб стягнення аліментів на неповнолітню дитину та стягувати їх у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 грн. щомісячно до повноліття дитини.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що батько дитини зобовязаний утримувати її матеріально до повноліття, але стягнення повинно бути в частині від заробітку, а не у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач має постійний дохід.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У звязку зі збільшенням витрат на дитину, а також встановленням Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо покращення захисту права дитини на належне утримання» мінімального розміру аліментів на рівні, не меншому 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд обґрунтовано змінив розмір стягуваних аліментів на рівні ? частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів не убачає підстав для зміни способу стягнення аліментів та визначення їх розміру у твердій грошовій сумі.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується письмовими доказами по справі, що згідно з довідкою від 26 квітня 2018 року №6 про заробітну плату відповідач працює в Дочірньому підприємстві «ШРБУ №100» та отримує заробітну плату, яка за період з вересня 2017 року по квітень 2018 року становить 21 487 грн. 42 коп. (а.с.52).

Суд врахував, що підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі відсутні, оскільки відповідач працює та щомісячно отримує дохід у вигляді заробітної плати, а тому дійшов вірного висновку про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини доходу ОСОБА_2, але не менше встановленого чинним законодавством мінімуму.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - залишенню без змін.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст складено 27 липня 2018 року.

Головуючий суддя: О.І. Чельник

Судді: С.М. Єгорова

ОСОБА_4