Єдиний унікальний номер 226/2266/17 Номер провадження 22-ц/775/1209/2018
Номер провадження 22-ц/775/1209/2018 Доповідач Канурна О.Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Мальованого Ю.М., Папоян В.В.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 29 травня 2018 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, (справа № 226/2266/17, суддя Салькова Віра Сергіївна),

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до Димитровського міського суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.07.2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 1080,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту, Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http: //privatbank.ua./terms/ pages/70/, складає між ним та Банком Договір.

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник; зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору і станом на 31.10.2017 року має заборгованість в розмірі 46070, 26 грн., яка складається з наступного: 1008,26 грн. - заборгованість за кредитом; 38380,08 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4250,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг - 250,00 грн. - штраф (фіксована частина). 2181,92 грн. - штраф (процентна складова).

На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк».

В квітні 2018 року позивач звернувся до Димитровського міського суду Донецької області з уточненою позовною заявою і просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по відсоткам за договором б/н від 02.07.2008 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 23.11.2014 року по 23.11.2017 року у розмірі 39919,53 грн., судові витрати.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 29 травня 2018 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодився позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що рішення Димитровського міського суду Донецької області від 29 травня 2018 року є таким, що порушує норми матеріального та процесуального права.

Позивач просить апеляційний суд скасувати рішення Димитровського міського суду Донецької області від 29 травня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» задовольнити повністю та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за процентами за договором № б/н від 02.07.2008 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 23.11.2014 року по 23.11.2017 року в розмірі 39919,53 грн. та 1600,00 грн. судового збору, судові витрати у розмірі 2400,00 грн. покласти на відповідача.

В судове засідання апеляційного суду представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність.

В судове засідання апеляційного суду відповідачка та її представник не з'явилися, надали до суду письмову заяву про розгляд справи в їх відсутність.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.07.2008 між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та відповідачкою ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 1080,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримувала дві картки - першу, відкриту 02.07.2008, зі строком дії до останнього дня січня 2010 року, другу - відкриту 16.04.2010 на заміну першої зі строком дії до останнього дня грудня 2013 року.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Як вбачається із частини 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт невиконання зобов'язання з боку відповідача є доведеним.

Позовна заява направлена позивачем до суду 23.11.2017.

Відповідачем подана до суду заява про застосування строків позовної давності і відмову у задоволенні позовних вимог з підстав пропущення банком строку звернення до суду.

Із статті 256 ЦК України вбачається, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інте¬ресу.

Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з частиною 5 вказаної вище статті, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За розрахунком заборгованості останній платіж за вказаним вище договором здійснено ОСОБА_1 15.04.2014 в сумі 400,00 грн. через термінал самообслуговування.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки дія картки закінчилась у грудні 2013 року, після того 15.04.2014 ОСОБА_1 здійснила дію, що свідчить про визнання боргу, сплативши 400,00 гривень банкові, саме з 15.04.2014 має обраховуватися строк пред'явлення банком вимог, як основної, так само і додаткової, до відповідача.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції помилково застосував встановлену Законом позовну давність до правовідносин, що склалися між сторонами та на підставі ст. 257, п. 1 ч. 2 ст. 258 та ч. 4 ст. 267 ЦК України суд відмовив в задоволенні позову, при цьому суд взагалі не застосував норму ст. 1048 ЦК України, а також неповно застосував положення ст. 266 ЦК України, є безпідставними, оскільки частиною 1 статті 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.1 ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Як вбачається із частини третьою ст.1056-1 ЦК України, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно з частиною 4 вказаної вище статті, кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором в частині нарахування відсотків з 23.11.2014, процентна ставка за договором складала 34,8%, з 01.04.2015 вона була збільшена до 43,2%.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження повідомлення ОСОБА_1 про зміну процентної ставки за користування кредитом і погоджується з розрахунком заборгованості за відсотками в розмірі 1067 грн.23 коп.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки позивач звернувся до суду 23.11.2017 року, позивач пропустив строк звернення до суду за захистом порушеного права, а відповідачем було заявлене клопотання про застосування строку позовної давності і є підстави для застосування частини 4 статті 267 ЦК України, яка передбачає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, яка є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строк дії договору.

Таку ж позицію підтримує і Верховний Суд в Постанові від 07 лютого 2018 року у справі № 751/5977/17, провадження № 61-560св17.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, в зв'язку з чим висновки суду не відповідають обставинам справи і в основу рішення покладену невірну редакцію статті 266 ЦК України, а також у порушення ст.ст. 263, 264 ЦПК України суд першої інстанції не визначився із характером спірних правовідносин, є безпідставними, оскільки апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Крім того, суд першої інстанції в рішенні посилався на діючу редакцію статті 266 ЦК України.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Димитровського міського суду Донецької області від 29 травня 2018 року і задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, рішення Димитровського міського суду Донецької області від 29 травня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Судді:

Повний текст постанови складений 02 серпня 2018 року.

Суддя: О.Д.Канурна