АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

26 липня 2018 року

м. Харків

справа № 644/6795/17

провадження № 22-ц/790/3635/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І., Пилипчук Н.П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа - ПрАТ «Страхова компанія «Здорово»

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ПрАТ «Страхова компанія «Здорово», про відшкодування матеріальної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 3 травня 2018 року (головуючий суддя Клименко А.М.) -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року позивач звернулася з позовом і просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальні збитки в сумі 98073 грн.

Позов мотивовано тим, що 8 квітня 2017 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Volkswagen», державний номер НОМЕР_1, в районі перехрестя пр. Московського та вул. Свистуна в м. Харкові здійснив зіткнення з його автомобілем «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_2. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 травня 2017 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди позивачу було завдано матеріальних збитків на суму 98073 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 3 травня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 98073 грн, судові витрати в розмірі 980 грн. 73 коп., а всього 99053 грн. 73 коп..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вимоги позивача обґрунтовані наданим висновком експерта, які стороною відповідача не спростовані жодним належним доказом, з клопотанням про призначення автотоварознавчої експертизи відповідач не звертався.

Не погоджуючись з рішенням ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд неповно з'ясував обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному та об'єктивному її розгляду.

Висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи. Суд ухвалюючи рішення взяв до уваги докази не засвідчені позивачем та за відсутності оригіналів.

При розгляді справи, суд проігнорував те, що позивачем не було надано свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу «Mitsubishi» НОМЕР_2, яке є основним належним доказом права позивача звертатися за захистом свого порушеного права.

Зазначає, що суд залишив поза увагою той факт, що при огляді пошкодженого автомобіля позивача, не викликався і не повідомлявся з урахуванням того, що огляд було проведено у місті Харкові, крім того в акті огляду вказано замінні частини і пошкодження, яких не було після зіткнення на місці ДТП 08.04.2017.

До Апеляційного суду Харківської області відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 8 квітня 2017 року, керуючи автомобілем марки «Volkswagen», державний номер НОМЕР_1, в районі перехрестя пр. Московського та вул. Свистуна в м. Харкові здійснив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 травня 2017 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. (а.с. 15).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Для настання цивільної відповідальності повинні існувати чотири підстави: 1) наявність шкоди; 2) протиправна дія заподіювача шкоди; 3) наявність причинного зв'язку між протиправною дією та шкодою; 4) вина заподіювача шкоди.

Разом з тим, згідно з п. 8 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Статтею 3 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання.

Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

В силу вимог ст.12 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 23/04-17 від 26 квітня 2017 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 98073 грн. 24 коп. (а.с. 3-8).

Вартість відновлюваного ремонту легкового автомобіля «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_2, без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження становить 218540 грн. 59 коп.

Ринкова вартість автомобіля «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_2, до моменту ДТП становить 298233 грн. 80 коп.

Відповідно даних вказаних у висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 23/04-17 від 26 квітня 2017 року, власником автомобіля «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_2, на підставі свідоцтва про реєстрації НОМЕР_3 зазначений ОСОБА_1 (а.с. 5).

Частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, виходячи з вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальними приписами ч.3 ст. 12 ЦПК України та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ст. 82 ЦПК України визначено обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У відповідності зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як визначено в ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини по справі, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінив докази, які були досліджені судом. Що стосується доводів апеляційної скарги, то слід зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності ст. 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Відповідачем на спростування висновку експертного дослідження, доказів на підтвердження своїх заперечень не надано, клопотання про проведення експертизи не заявлялось.

Отже, висновок щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 23/04-17 від 26 квітня 2017 року, наданий компетентною особою експертом є мотивованим, його достовірність не викликає сумнівів.

Всі пошкодження заподіяні в результаті ДТП 08.04.2017 встановлені під час огляду та внесені в акт огляду ТЗ від 11.04.2017, а саме про ліву фару та вітрове скло, тобто посилання відповідача на безпідставність врахування їх вартості, спростовуються відомостями про них, які зазначені у розділі «характер пошкоджень» (а.с.9).

Розмір матеріальної шкоди визначено з врахуванням втрати товарної вартості та фізичного зносу, що відповідає вимогам ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

З урахуванням зазначених норм права, враховуючи обставини справи, беручи до уваги норми чинного законодавства, колегія суддів Апеляційного суду Харківської області приходить до висновку, що під час розгляду справи судом першої інстанції фактичні обставини справи були встановлені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження наданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Отже, доводи апеляційної скарги по суті справи не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 1166, 1182, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст. ст. 12-13, 76-77, 81-82, 89, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 3 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

Н.П. Пилипчук

Повний текст постанови

складено 26 липня 2018 року