Справа № 629/3448/17
Номер провадження 2/629/124/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді Смірнової Н.А., за участю секретаря Андрієнко С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова, Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю, посилаючись на те, що він з 09 листопада 2001 року знаходився в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_2. Даний шлюб було розірвано 26 серпня 2015 року. Від даного шлюбу в них є неповнолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В період шлюбу сторони придбали квартиру, розташовану за адресою: м. Лозова, Харківської області, м-н 4, б. 71, кв. 68. Після розірвання шлюбу було постановлено рішення про розподіл спільного майна подружжя, згідно з яким за ним було визнано право власності на 3/10 частини, право власності на 3/10 частини було визнано за ОСОБА_2 та 2/5 частини належать ОСОБА_3. На даний час в спірній квартирі зареєстровані декілька чоловік, а саме: позивач, відповідачі, донька та теперішній чоловік ОСОБА_2 ОСОБА_5, який перешкоджає йому в праві користуватися своїм майном, створює перешкоди в проживанні в спірній квартирі. З цього приводу він неодноразово звертався до різних інстанцій, а також до ОСОБА_2 з пропозицією вирішити спір мирним шляхом, але його вимоги проігноровані. В звязку з чим просить встановити порядок користування вищевказаною квартирою, виділивши йому у користування житлову кімнату, площею 11,3 кв.м. разом з балконом, площею 1,7 кв. м., а відповідачам виділити у користування житлові кімнати, площею 16,4 кв.м. та 7,8 кв.м., разом з лоджією, площею 3,0 кв.м., залишив в загальному користуванні кухню, ванну кімнату, передпокій, вбудовану шафу.

Позивач в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовну заву підтримує, наполягає на її задоволенні в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнає, заперечує проти вимог викладених у позовній заяві. Наполягала на вирішенні справи з врахуванням пропозицій та аргументів викладених нею раніше, а саме в письмових запереченнях, поданих до суду. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки кімната площею 11,3 кв.м. облаштована для їх спільної дитини, тому не згодна, щоб нею користувався позивач, тому просила встановити наступний порядок користування квартирою, а саме кімнату площею 11,3 кв.м разом з балконом 1,7 кв.м залишити у користуванні ОСОБА_4; кімнату площею 16,4 кв.м. разом з лоджією площею 3,0 кв.м. надати у користування ОСОБА_2 та ОСОБА_6; кімнату площею 7,8 кв.м. надати у користування ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.11.2001 року, шлюб між ними розірваний на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26.08.2015 року.

В період спільного проживання у шлюбі сторонами придбана у спільну сумісну власність трикімнатна квартира, розташована за адресою: м. Лозова, Харківської області, м-н 4, б. 71, кв. 68 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15.08.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_7

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17.12.2015 року за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 визнано право власності по 3/10 частки квартири, розташованої за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н 4, б. 71, кв. 68, за кожним.

Дані факти доказуванню не підлягають, оскільки відображені в рішенні Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17.12.2015 року, яке набрало законної сили 05.01.2016 року.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.81 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 14.04.2016 року вбачається, що 07.04.2016 року за ОСОБА_1 зареєстровано право спільної часткової власності на 3/10 частки квартири за адресою: Харківська область, м. Лозова, мікр. 4, б. 71, кв. 68.

З технічного паспорту на вище зазначену квартиру слідує, що квартира розташована на 1 поверсі 9 поверхового будинку та складається з 3 кімнат житловою площею 35,5 кв.м., 1 кімната 11,3 кв.м , 2 кімната 7,8 кв.м., 3-тя кімната 16,4 кв.м., кухня 7,2 кв.м., ванна кімната 2,6 кв.м., передпокій 9,8 кв.м., вбудована шафа 0,9 кв.м. Квартира обладнана балконом площею 2,7 кв.м., лоджією 3,0 кв.м.

У довідці Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області від 09.03.2017 року зазначено, що в спірній квартирі зареєстровано 4 особи, а саме: ОСОБА_1, позивач по справі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідачі по справі, та дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-ВЛ № 234586, виданого 13.12.2002 року відділом реєстрації актів громадського стану Лозівського міського управління юстиції, актовий запис № 468.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном, в тому числі і часткою квартири, на власний розсуд.

Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється власниками за їх згодою.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до ст. 321 ЦК право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 150 ЖК громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно зі ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як вбачається з матеріалів справи, між співвласниками квартири не досягнуто згоди щодо порядку користування квартирою, належною їм на праві спільної часткової власності. До того ж відповідач створює перешкоди позивачу у користуванні спірною квартирою, оскільки змінив замки, що перешкоджає вільному доступу позивача до квартири.

В такому випадку може бути встановлений лише порядок користування приміщеннями квартири.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

З доказів наданих учасниками справи вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири № 68 в буд. 71 на м-н 4 в м. Лозова, Харківської області, відповідно 3/10, 3/10 та 2/5 часток вищезазначеної квартири. В зазначеній квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_8, їх спільна неповнолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та відповідач ОСОБА_3

Фактично в квартирі проживають відповідачі та неповнолітня дитина ОСОБА_4

Позивач має намір проживати в зазначеній квартирі, проте зі сторони відповідачів створюються перешкоди в користуванні квартирою, які виразилися у створенні конфліктних ситуацій та сварок, що знайшло підтвердження під час судового розгляду.

Крім того, позивач разом з відповідачем намагався мирним шляхом вирішити питання проживання в квартирі, проте відповідач вчиняє сварки та не звільняє кімнати від своїх речей. Виходячи з того, що позивач має намір користуватися спірною квартирою, не має можливості виділити свою частку квартири в натурі, що належить йому на праві власності на підставі рішення суду, тому суд вважає, що є достатні підстави для визначення порядку користування зазначеною квартирою.

При цьому суд враховує, що квартира за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н 4, б. 71, кв. 68, має три ізольовані житлові кімнати площею 35,5 кв.м, а саме: площею 11,3 кв.м., 16,4 кв.м., 7,8 кв.м., всього загальна площа квартири складає 59,6 кв.м., на 3/10 частки квартири кожному із співвласників, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припадає по 10,65 кв.м., відповідач ОСОБА_2 проживає разом з неповнолітньою дитиною, батьком якої є позивач ОСОБА_1, тому виділення у користування відповідачу двох кімнат з незначним відхиленням від житлової площі, яка припадає на ідеальну частку кожного із співвласників є виправданим та можливим, не буде порушувати інтереси власника іншої частки квартири. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при цьому слід виділити найбільшу житлову кімнату площею 16,4 кв.м. разом з лоджією, та меншу кімнату площею 7,8 кв.м.. Допоміжні приміщення кухню, ванну кімнату, вбудовану шафу, передпокій доцільно залишити у спільному користуванні.

Посилання ОСОБА_2 на проживання в квартирі спільної дитини сторін як на аргумент проти задоволення позову суд не приймає до уваги, оскільки задоволення позовних вимог та встановлення порядку користування квартирою не порушує права неповнолітньої дитини.

Так як сторони не можуть в добровільному порядку встановити порядок користування квартирою, суд вважає, що порядок користування житлом має бути встановлений в судовому порядку за варіантом запропонованим позивачем, а саме йому слід виділити в користування житлову кімнату, площею 11,3 кв.м., а відповідачам виділити в користування житлові кімнати, площею 16,4 кв.м. та 7,8 кв.м.

Допоміжні приміщення кухню, площею 7,2 кв.м., ванну кімнату, площею 2,6 кв.м., передпокій, площею - 9,8 кв.м., вбудовану шафу, площею 0,9 кв.м., залишити в спільному користуванні співвласників.

Суд вважає, що такий порядок користування квартирою не порушить житлових умов співвласників житла, оскільки кожній із сторін в користування виділяється ізольована житлова кімната, а тому приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі ст.ст. 317,358,391 ЦК України, ст. 179 ЖК України, п. 14 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», ст. 10-16, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю - задовольнити.

Визначити порядок користування житловим приміщенням квартирою, розташованою за адресою: м. Лозова, Харківської області, м-н 4, б. 71, кв. 68 наступним чином:

- кімнату площею 11,3 кв.м. виділити у користування ОСОБА_1;

- кімнати площею 16,4 кв.м. та 7,8 кв.м. виділити у користування ОСОБА_9 та ОСОБА_3;

- місця загального користування: передпокій площею 9,8 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., кухню площею 7,2 кв.м., вбудовану шафу, площею 0,9 кв.м. - залишити у спільному користуванні.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий Лозівським РВ ГУДМС України в Харківській області 20.01.2016 року, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, м-н 4, б. 71, кв. 68.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженка м. Лозова, Харківської області, громадянка України, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, НОМЕР_4, виданий Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області 10.08.2002 року, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, м-н 4, б. 71, кв. 68.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженка м. Лозова, Харківської області, громадянка України, ідентифікаційний номер НОМЕР_5, НОМЕР_6, виданий Лозівським РВ ГУДМС України в Харківській області 06.02.2013 року, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, м-н 4, б. 71, кв. 68.

Суддя Н.А. Смірнова