АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/1799/17Головуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М.
Провадження № 22-ц/789/534/18 Доповідач - Міщій О.Я.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2018 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

секретар с/з - Коваль О.І.

з участю представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 601/1799/17 за апеляційною скаргою комунального підприємства Кременецької міської ради "Міськводгосп" на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 14.03.2018 р., ухвалене в м. Кременці суддею Кременецького районного суду Мочальською В.М., за позовом КП Кременецької міської ради "Міськводгосп" до ОСОБА_3 про відшкодування завданої шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2017 року КП Кременецької міської ради «Міськводгосп» звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути із ОСОБА_3 10945,37 грн. завданих збитків та судовий збір у розмірі 1600 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що 12.09.2017 року контролер КП «Міськводгосп» виявив, що відповідач самовільно приєднався до центрального водогону, а також самовільно користується водопостачанням без встановлення засобів обліку по провулку Льотчиків Визволителів, 1 в м. Кременці Тернопільської області, де проводиться будівництво нового житлового будинку.

Позивач вказав, що відповідно до п. 9.3. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України № 190 від 27 червня 2008 року(далі - Правила № 190) тимчасове водопостачання будмайданчиків, садів, парків, кіосків для продажу напоїв тощо здійснюється з централізованих систем водопостачання, а також мереж споживачів із встановленням засобів обліку та інших запірних пристроїв у будь-якій точці, але з обов'язковим урахуванням вимог цих Правил.

КП "Міськводгосп" вказало, що відповідно до пунктів 3.2, 3.3, 3.4 вказаних Правил водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними. У разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

Позивач вказав, що технічні умови на приєднання будівництва нового житлового будинку до системи централізованого водопостачання та водовідведення відповідачу не видавались, засіб обліку ним не встановлено, особовий рахунок не відкрито, тому відповідно до виявленого порушення підприємством здійснено розрахунок витрат води абонента ОСОБА_3 за період з 14.08.2017 року по 12.09.2017 року на суму 10945, 37 грн.

Даний розрахунок разом із актом технічного обстеження та вимогою добровільної сплати збитків до 22.09.2017 року надіслано відповідачу, однак ОСОБА_3 відмовився оплачувати нарахування за безоблікове водокористування.

У відзиві на позовну заяву, яку відповідач подав 29.01.2018 року, а також у поясненнях в суді першої інстанції ОСОБА_3 вказав, що питною водою із центрального водопроводу по АДРЕСА_1 він користується на законних підставах, оскільки 01.02.2011 року уклав із КП «Міськводгосп» письмовий договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води. Водоспоживання згідно п.3 вказаного договору здійснюється із дворової колонки без водолічильника, а тому нарахування плати згідно п.4 умов договору повинно здійснюватися згідно діючих нормативів (норм) споживання, а не за показниками лічильника. Крім того, приєднання водопровідної мережі до центрального водопроводу було здійснено не самовільно, а бригадою працівників КП «Міськводгосп», після подачі ним заяви адміністрації підприємства по вул. Осовиця, 12 в м. Кременці та укладення згаданого письмового договору.

Також ОСОБА_3 зазначив, що він є споживачем-фізичною особою, а тому до нього не можуть бути застосовані положення Правил №190, на підставі яких позивачем проведено розрахунок, оскільки ці Правила є обов'язковими лише для юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Тому даний позов вважає безпідставним та просив відмовити у його задоволенні.

02.02.2018 року КП Кременецької міської ради «Міськводгосп» подано відповідь на відзив. Позивач пояснив, що актом технічного обстеження водопровідної мережі зафіксовано самовільне користування ОСОБА_3 централізованим водопостачанням. Надалі, під час складення розрахунку витрат води виявлено, що крім самовільного користування, відповідач також самовільно приєднався до системи централізованого комунального водопостачання та водовідведення. Те, що ОСОБА_3 самовільно підключився до централізованого водопостачання свідчить журнал видачі технічних умов, із змісту якого видно, що відповідач не подавав заяву на видачу технічних умов по АДРЕСА_1. Сам по собі договір на водопостачання без видачі технічних умов, присвоєння абонентського рахунку не узаконює безоблікове водокористування.

Також КП Кременецької міської ради «Міськводгосп» не погоджується з доводами ОСОБА_3 про те, що до правовідносин сторін не можуть застосовуватись Правил №190. При цьому позивач посилається на Закон України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", який у редакції, що діяла до 26.11.2016 року, містила пряме посилання на Правила №190.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 14.03.2018 р. в позові комунального підприємства Кременецької міської ради «Міськводгосп» до ОСОБА_3 про відшкодування завданої шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі комунальне підприємство Кременецької міської ради «Міськводгосп» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону. Позивач вказав, що суд при ухваленні рішення не врахував вимоги ч.3 ст.41 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" в редакції, чинній з 1.01.2011 року до 26.11.2016 року, якою заборонялось введення в експлуатацію нових чи реконструйованих житлових будинків, не обладнаних засобами обліку питної води та системою водовідведення, а також не взяв до уваги п.п. 5.12, 9.3 Правил № 190, якими передбачено, що тимчасове водопостачання будівельних майданчиків здійснюється з централізованих систем водопостачання із встановленням засобу обліку.

Крім того, КП «Міськводгосп» зазначило, що відповідач не подав доказів, які б спростовували доводи про самовільне під'єднання до водокористування, а суд не витребував оригінал журналу видачі технічних умов, з якого видно, що ОСОБА_3 не подавав заяву на видачу технічних умов для постачання води.

29 травня 2018 року ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення. Відповідач вказав, що він самовільно не приєднувався до центрального водогону і про це не зазначено у акті технічного обстеження водопровідних мереж, який складений представником позивача. У цьому акті лише констатовано самовільне користування водопостачанням без встановлення та взяття на облік водяного лічильника. ОСОБА_3 зазначив, що користується водою на підставі договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, укладеного 01.02.2011 року з КП «Міськводгосп», а приєднання до центрального водопроводу здійснили працівники позивача за його заявою.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши сторони, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що відсутні підстави для стягнення з відповідача в користь комунального підприємства Кременецької міської ради «Міськводгосп» шкоди, заподіяної внаслідок порушення правил користування системою питного водопостачання.

З таким висновком слід погодитись, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частини другої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів.

Тобто, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом порушених прав, свобод чи інтересів. Для того, щоб надати особі судовий захист, суд встановлює, чи дійсно порушено право, свободу, інтерес особи, і чи це право, свобода, інтерес порушені відповідачем.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом установлено, що 01.02.2011 року між ОСОБА_3 та КП «Міськводгосп» було укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення за адресою - провулок Льотчиків Визволителів, 1 м. Кременці Тернопільської області.

12.09.2017 року контролером КП "Міськводгосп" було складено акт технічного обстеження водопровідних мереж за вказаною адресою, яким установлено, що ОСОБА_3 самовільно користується водопостачанням без встановлення та взяття на облік лічильника води.

Згідно розрахунку, проведеного КП "Міськводгосп" за період з 14 серпня по 12 вересня 2017 року, заборгованість ОСОБА_3 у зв'язку із безобліковим використанням води становить 10945,37 грн. Розмір цих збитків позивач визначив на підставі Правил № 190.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до частин першої, другої статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги.

Згідно ст.47 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" відшкодування шкоди, завданої порушенням законодавства у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення підприємствам питного водопостачання та централізованого водовідведення, яким заподіяно шкоду юридичними чи фізичними особами внаслідок порушення ними правил користування системами питного водопостачання та централізованого водовідведення, пошкодження цих систем, а також внаслідок створення перешкод у проведенні аварійно-відновлювальних робіт, у забезпеченні нормальної експлуатації систем питного водопостачання та централізованого водовідведення або шляхом забруднення, засмічення чи виснаження джерел питного водопостачання, збитки відшкодовуються відповідно до закону.

Відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, які застосовуються для розрахунків за надані послуги з водопостачання і водовідведення ( далі Правила № 630).

Відповідно до п. 17 цих Правил послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку.

Відповідно до пункту 1.1 Правил № 190, ці правила є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Отже, до спірних правовідносини не підлягають застосуванню положення Правила № 190, на підставі яких позивачем встановлено порушення правил водокористувуання та проведено розрахунок заборгованості за надані послуги, натомість підлягають застосуванню норми, передбачені Правилами № 630, про що правильно зазначив у своєму рішенні суд першої інстанції.

Про вказане зазначено у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2864 цс15 від 27.01.2016 року.

Слід врахувати, що Правила № 630 не передбачають необхідності обов'язкового встановлення приладів обліку витрат води для користувачів-фізичних осіб, у тому числі у разі водопостачання будмайданчика.

Судом установлено, що у житловому будинку відповідача відсутні прилади обліку споживання холодної води, а холодне водопостачання здійснюється на підставі укладеного з КП Кременецької міської ради «Міськводгосп» договору про надання послуг з постачання холодної води від 01.02.2011року.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду про те, що зафіксовані в акті від 12.09.2017 року порушення не свідчать про завдання збитків позивачу, а є підставою для оплати за отримані послуги відповідно до Правил № 630 за установленими нормативами (нормами) споживання та тарифами.

Доводи про самовільне приєднання домогосподарства відповідача до централізованого водопостачання не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки позивач не подав доказів вчинення вказаного порушення правил користування водою. Зокрема, в акті технічного обстеження від 12.09.2017 року лише констатовано самовільне користування водопостачанням без встановлення та взяття на облік водяного лічильника.

Представник позивача в апеляційному суді підтвердила, що в акті від 12.09.2017 року не установлено факту самовільного приєднання відповідача до водопровідної мережі.

ОСОБА_3 зазначив, що користується водою на підставі договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, укладеного 01.02.2011 року з КП «Міськводгосп», а приєднання до центрального водопроводу здійснили працівники позивача за його заявою.

При таких обставинах саме лише посилання на журнал видачі технічних умов на приєднання до водопровідної мережі, у якому відсутній запис про подання ОСОБА_3 заяви на отримання цих умов, не може свідчити про факт самовільного приєднання відповідача до водопровідної мережі.

Безпідставними також є доводи про те, що суд при ухваленні рішення не взяв до уваги вимоги ч.3 ст.41 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" в редакції, чинній з 1.01.2011 року до 26.11.2016 року, якою заборонялось введення в експлуатацію нових чи реконструйованих житлових будинків, не обладнаних засобами обліку питної води та системою водовідведення, оскільки на час виникнення спірних правовідносин діє інша редакція вказаного закону, яка не передбачає зазначених вимог.

Керуючись ст. ст.374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу комунального підприємства Кременецької міської ради "Міськводгосп" залишити без задоволення, а рішення Кременецького районного суду від 14.03.2018 р. залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 16 липня 2018 року .

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.Я. Міщій