Справа № 357/354/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Цуранова А. Ю. ,

при секретарі Солом'яна Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 В`ячеслава Вікторовича про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2018 року до суду надійшов вищевказаний позов, в якому позивач просив стягнути з відповідача 40 836,23 грн. матеріальної шкоди та 704,80 грн. судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.09.20147 року у м. Біла Церква сталась дорожньо-транспортна пригода між автомобілем Фіат під його керуванням та автомобілем ВАЗ під керуванням відповідача.

Позивач вказував, що інспектором відділу поліції було складено протокол на нього за ст. 124 КУпАП, однак постановою суду від 13.10.2017 року справа відносно була закрита у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Висновком експерта визначена вартість завданого матеріального збитку в розмірі 40 036,23 грн., вартість оцінки збитку становила 800 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав позов та просив його задовольнити, пояснивши, що відповідач виїхав на зустрічну смугу, тому саме він і є винуватцем у ДТП.

Крім цього позивач зазначив, що свої інтереси в суді буде захищати самостійно, положення ЦПК України щодо обовязку сторін подання сторонами доказів до суду на підтвердження своїх вимог і заперечень йому зрозумілі, будь-яких клопотань про призначення по справі експертизи він заявляти не буде, згоден проводити та закінчити розгляд справи за відсутності відповідача.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в позовній заяві.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи та справи про адміністративне правопорушення № 381/11341/17 відносно ОСОБА_1, суд встановив наступне.

13.10.2017 року постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП закрито провадження у справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Зі змісту вказаної постанови судді вбачається, що 16.09.2017 року в м. Біла Церква по вул. Петра Запорожця відбулась дорожньо-транспортна пригода між автомобілем НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобілем ВАЗ під керуванням водія ОСОБА_2

Згідно висновку № 273 від 05.12.2017 року судового експерта ОСОБА_3, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику КТЗ Фіат р.н. НОМЕР_2 складає 40 036,23 грн.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

З аналізу наведеної правової норми вбачається про наявність обовязкової умови для зобовязання особи відшкодувати шкоду, що завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, а саме встановлення вини цієї особи.

З постанови судді від 13.10.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 в суді пояснив про те, що керуючи автомобілем ВАЗ та уникаючи зіткнення, гальмуючи, він виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем Фіат.

Разом з цим, у відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що він не брав участі в розгляді справи № 357/11341/17, він не визнаний винним у ДТП, а тому не має правових підстав для стягнення з нього матеріальної шкоди.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В судовому засіданні судом двічі розяснювався зміст наведених вище процесуальних норм, при цьому позивач заявив, що вина відповідача в порушенні ОСОБА_4 дорожнього руху підтверджується схемою ДТП, оскільки він виїхав на смугу зустрічного руху, заявляти клопотань про призначення будь-яких експертиз він (позивач) не буде.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. ОСОБА_4 оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обовязковою для суду.

Доводи позивача про встановлення постановою судді та схемою ДТП порушення відповідачем ОСОБА_4 дорожнього руху та, як наслідок, наявність його вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає безпідставними, оскільки вказана постанова за своїм правовим змістом не встановлює вини відповідача у вчиненні ДТП, а лише констатує відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, що саме по собі не свідчить про автоматичне встановлення вини відповідача за вказаною статтею.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні не встановлено, а позивачем не доведено належними та допустимими доказами вини відповідача у заподіянні матеріальних шкоди позивачу, суд дійшов висновку про необхідність в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса: 09100, АДРЕСА_1) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області.

СуддяОСОБА_5