Справа № 299/2373/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 липня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Джуги С.Д.

суддів: Кондора Р.Ю., Куштана Б.П.

при секретарі : Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області, ухваленого 15 березня 2018 року суддею Бак М.Д., у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до Рацин Сергія Івановича про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою,-

в с т а н о в и в :

Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі МТСБУ) звернулося в суд із зазначеним позовом до відповідача.

В обгрунтування позову позивач вказує на те, що 29.03.2013 року в м. Виноградів на вул. Копанській з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, який керував транспортним засобом марки "ВАЗ", державний номерний знак НОМЕР_1, що встановлено постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11.04.2013 року. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Фолькксваген» з номерними знаками АО 4361 АЕ, що на момент ДТП належав ОСОБА_1 Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 3008/д від 23.04.2013 року, складеного судовим експертом ОСОБА_2, матеріальні збитки, завдані потерпілому, становлять 29335,24 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. На дату дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся в МТСБУ з відповідною заявою. На підставі п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 23035,95 грн. У зв'язку з наведеним, позивач, на підставі ст. 1191 ЦК України, п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" має право регресної вимоги до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. 05.08.2014 року відповідачеві надіслано лист про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у зв'язку з проведенням регламентної виплати потерпілому та витрат по встановленню розміру збитків та збору документів, проте відповідач компенсацію не здійснив. З врахуванням наведеного позивач просив стягнути на його користь з відповідача кошти в розмірі понесених витрат: 23035,95 грн. - основний борг та судові витрати.

Рішенням Виноградівського районного суду від 15 березня 2018 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі МТСБУ просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, що цивільно правова відповідальність ОСОБА_3 перед іншими учасниками руху на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» на підставі полісу АВ/7329711; суд не застосував Прикінцевих та перехідних положень Закону України №5090 VІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які повинен був застосувати, натомість вдався до їх субєктивного тлумачення.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Відмовляючи в задоволенні заявленого позову суд першої інстанції виходив з того, що цивільно правова відповідальність ОСОБА_3 перед іншими учасниками руху на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Ск «Провідна» на підставі полісу АВ/7329711; положення Прикінцевих та перехідних положень Закону України №5090 VІ мають лише загальний характер і до цього конкретного випадку застосовуватися на можуть, а тому передбачених законом підстав для здійснення позивачем регламентної виплати не було і відсутні підстави для стягнення в порядку регресу виплачених коштів.

З такими висновками не погоджується апеляційний суд, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права.

Матеріалами справи встановлено, що 29 березня 2013 року о 19:20 год. на вул. Копанській в м. Виноградів Закарпатської області, навпроти автозаправної станції "Укрнафта", відбулося зіткнення транспортного засобу марки "ВАЗ 21043", реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3 - відповідач у справі, та транспортного засобу марки "Фольксваген Джетта", реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого транспортні засоби отримали пошкодження.

Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_3, якого постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області, що набрала законної сили, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 3008/д від 23.04.2013 року, складеного судовим експертом ОСОБА_2, матеріальні збитки, завдані потерпілому ОСОБА_1, становлять 29335,24 грн.

02.04.2013 року ОСОБА_1 подав заяву в філію ПрАТ "СК "Провідна" в м. Хуст про виплату страхового відшкодування збитку, завданого належному йому транспортному засобу марки "Фольксваген Джетта", реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

13.05.2013 року ПрАТ "СК "Провідна" листом № 17-10/8021 "Щодо виплати по справі № НОМЕР_3" відмовлено ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з тим, що в результаті зміни 08.11.2012 року власника забезпеченого транспортного засобу марки "ВАЗ-21043" реєстраційний номер НОМЕР_4, договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/7329711 від 29.06.2012 року припинив дію.

05.08.2014 року Моторним (транспортним) страховим бюро України на підставі заяви ОСОБА_1 від 26.03.2014 року йому було виплачено 23035,95 грн. в порядку відшкодування шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу під час вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

05.08.2014 року позивач надіслав відповідачеві листа про компенсацію витрат, здійснених на відшкодування спричиненої ним шкоди, однак такі не виплачено.

Відповідно до п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі Закон) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до п.п.38.2.1. п.38.2 ст.38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно - правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст. 13 закону.

Відмовляючи в заявленому позові суд послався на те, що цивільно правова відповідальність ОСОБА_3, який керував автомобілем марки "ВАЗ 21043", реєстраційний номер НОМЕР_1, перед іншими учасниками руху на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» на підставі полісу АВ/7329711, який був укладений 29.06.2012року.

Однак, такі висновки не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов договору №АВ/7329711 від 29.06.2012 року, укладеного між ПрАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_4, застрахована цивільно правова відповідальність будь якої особи, яка експлуатує забезпечений транспортний засіб ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_5. Даний автомобіль 08.11.2012 року було відчужено. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію САО №275386, виданого Виноградівським ВРЕВ при УДАІ УМВС України в Закарпатській області, 08.11.2012 року власником даного транспортного засобу ВАЗ 21043, з реєстраційним номером АО1338 АС стало ТзОВ « Багатопрофільний санаторій «Теплиця».

Відповідно до п.19.2 Закону, в редакції чинній на момент укладення договору №АВ/7329711 від 29.06.2012 року, якщо забезпечений транспортний засіб відчужується і власник не подав заяву про припинення договору страхування, договір припиняється з дня відчуження такого транспортного засобу.

05 липня 2012 року прийнято Закон України №5090 VІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого п. 19.2 був виключений, а редакція Закону була доповнена ст. 20-1, відповідно до якої у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії, а права та обовязки страхувальника переходять до особи, яка прийняла такий транспортний засіб у свою власність.

В п.1 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №5090 VІ, зазначено, що такий Закон набирає чинності через три місяці з дня його опублікування (опублікований у «Голосі України» 04.08.2012). Тобто, Закон №5090 VІ набрав чинності лише 05.11.2012 року.

В п.2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №5090 VІ, вказано, що норми цього Закону не застосовуються до договорів обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладених до набрання чинності цим Законом.

Поліс АВ/7329711, виданий ПрАТ «СК «Провідна», на який посилається відповідач, як на доказ наявності у нього на момент ДТП страхування цивільно- правової відповідальності, та який взятий до уваги судом першої інстанції, був укладений 29.06.2012року, тобто до набрання чинності Законом №5090 VІ.

З врахуванням наведеного, на такий поліс поширювалася дія норми п. 19.2 Закону, відповідно до якої, якщо забезпечений транспортний засіб відчужується і власник не подав заяву про припинення договору страхування, договір припиняється з дня відчуження такого транспортного засобу. Таким чином цивільно правова відповідальність водія ОСОБА_3 (відповідача) на момент ДТП перед іншими учасниками дорожнього руху застрахованою не була, оскільки 08.11.2012 року (дата відчуження забезпеченого автомобіля) договір обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників транспортних засобів №АВ/7329711 від 29.06.2012 року припинив дію.

Суд першої інстанції не врахував вищенаведені фактичні обставини справи, не правильно застосував матеріальний закон, який регулює спірні правовідносини між сторонами та безпідставно відмовив у заявленому позові.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, відповідно до приписів ст.376 ЦПК України, підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення заявленого позову з вищенаведених підстав.

При предявленні позову позивчем сплачено 1378 грн. судового збору, а за подачу апеляційної скарги 2400 грн. Загальний розмір судових витрат понесених позивачем становить 3778 грн., дана сума згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України - задовольнити.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 березня 2018 року - скасувати.

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 23035,95грн.(двадцять три тисячі тридцять пять гривень девяносто пять копійок) витрат, пов'язаних з регламентною виплатою та 3778 грн. (три тисячі сімсот сімдесят вісім гривень) понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 20 липня 2018 року.

Головуючий:

Судді