Постанова

Іменем України

09 липня 2018 року

м. Київ

справа № 712/6158/16-ц

провадження № 61-19475св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6;

відповідачі: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування», товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси у складі судді Троян Т. Є. від 12 квітня 2017 року та рішення апеляційного суду Черкаської області у складі колегії суддів: Фетісової Т. Л., Василенко Л. І., Карпенко О. В. від 31 травня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» (далі - ПрАТ «СК «Арсенал страхування») та товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (далі - ТДВ «СТ «Домінанта») про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_7, перебуваючи в трудових відносинах із ТДВ «СТ «Домінанта» на посаді керівника Черкаської дирекції, керуючи автомобілем Хюндай Акцент, номерний знак НОМЕР_1, який належав вказаному товариству, приблизно о 05 год. 20 хв. на 53 км автодороги «Бориспіль-Дніпропетровськ» на території Переяслав-Хмельницького району Київської області, допустив зіткнення з автомобілем Фольксваген Транспортер, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5, власником якого є ОСОБА_6 салоні автомобіля «Фольксваген Транспортер» на момент зіткнення перебувала ОСОБА_4, яка разом із ОСОБА_5 зазнала тілесних ушкоджень.

Указана дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) сталася в результаті порушення водієм автомобіля Хюндай Акцент ОСОБА_8 Правил дорожнього руху, який від отриманих тілесних ушкоджень помер, а позивачам завдано матеріальної та моральної шкоди.

У зв'язку з викладеним просили суд стягнути з роботодавця ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ОСОБА_6 230 тис. 157 грн 63 коп. матеріальної шкоди, яка складається із вартості пошкодженого транспортного засобу в розмірі 172 тис. 330 грн та інфляційних втрат на підставі статті 625 ЦК України, витрат на транспортування власного автомобіля на стоянку до м. Переяслав-Хмельницького Київської області в сумі 600 грн, 1 тис. 900 грн - транспортування до с. Піщана Золотоніського району Черкаської області, вартість проведення автотоварознавчого дослідження - 1 тис. 700 грн; на користь ОСОБА_4 - матеріальну шкоду, яка полягає у вартості пошкодженого м'яса, що транспортувалось для продажу на ринок до м. Борисполя Київської області в кількості 100 кг, вартістю в середньому 55-60 грн, що складає 6 тис. грн; на користь ОСОБА_6 - моральну шкоду за втрату власного транспортного засобу, який не підлягає відновленню, у розмірі 10 тис. грн; на користь ОСОБА_4, яка разом із сином ОСОБА_5 перебувала в автомобілі під час ДТП та зазнали тілесних ушкоджень, - моральну шкоду в розмірі 8 тис. грн; стягнути на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 10 тис. грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 квітня 2017 року позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто із ТДВ «СТ «Домінанта» в особі Черкаської дирекції: на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 123 тис. 571 грн; на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 4 тис. 200 грн; на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 5 тис. грн; на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 5 тис. грн; на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 5 тис. грн.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок недбалості власника джерела підвищеної небезпеки (ТДВ «СТ «Домінанта» в особі Черкаської дирекції) його працівник (ОСОБА_7) неправомірно заволодів та використовував транспортний засіб у своїх особистих цілях в момент настання ДТП, що в силу вимог статті 1187 ЦК України свідчить про наявність у власника джерела підвищеної небезпеки обов'язку щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок його використання, тому прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення зі ТДВ «СТ «Домінанта» відповідні кошти в рахунок відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 31 травня 2017 року апеляційну скаргу ТДВ «СТ «Домінанта» задоволеночастково. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 квітня 2017 року скасовано й ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Стягнуто з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 123 тис. 571 грн та 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 4 тис. 200 грн. та 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 5 тис. грн.

В іншій частині позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_7 у момент скоєння ДТП неправомірно використовував ввірений йому роботодавцем транспортний засіб, чому сприяла недбалість власника транспортного засобу - ТДВ «СТ «Домінанта». Тому шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, в частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення, що в даному випадку судом, з урахуванням викладеного, визначається в процентному співвідношенні - 70 % розміру від загальної суми спричиненої шкоди, яку має відшкодовувати ТДВ «СТ «Домінанта».

При цьому вважав, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про стягнення саме з Черкаської дирекції ТДВ «СТ «Домінанта» коштів на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки, ухвалюючи рішення у справі, вийшов за межі позовних вимог, адже Черкаська дирекція ТДВ «СТ «Домінанта» не є юридичною особою.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТДВ «СТ «Домінанта» просить скасувати судові рішення й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що в результаті службового розслідування встановлено, що на момент скоєння ДТП ОСОБА_7 не перебував у службовому відрядженні та користувався автомобілем Хюндай Акцент у власних цілях, тому ТДВ «СТ «Домінанта» не зобов'язане нести відповідальність за заподіяну ОСОБА_8 шкоду в результаті зазначеної ДТП. Крім того, апеляційний суд безпідставно застосував до спірних правовідносин положення статті 1172 ЦК України, оскільки ОСОБА_7 не перебував у службовому відрядженні, а використовував автомобіль у власних цілях.

У серпні 2017 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» подало до суду пояснення на касаційну скаргу, в якому зазначило, що правовою підставою для стягнення заподіяної ОСОБА_8 шкоди є положення частини четвертої статті 1187 ЦК України, а не статті 1172 ЦК України. При цьому судами встановлено, що ОСОБА_7 використовував транспортний засіб, належний ТДВ «СТ «Домінанта», яке не забезпечило належного контролю за його використанням як джерела підвищеної небезпеки. У зв'язку з викладеним ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» просило врахувати вказане пояснення під час ухвалення судового рішення у справі.

У жовтні 2017 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 подали заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначили, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_7 у момент скоєння ДТП неправомірно використовував ввірений йому транспортний засіб, чому сприяла недбалість роботодавця. У зв'язку з викладеним ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 просили касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення апеляційної інстанцій - без змін.

10 травня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судами встановлено, що 09 квітня 2015 року , приблизно о 05 год. 20 хв., на 53 км автодороги сполученням «Бориспіль-Дніпропетровськ» на території Переяслав-Хмельницького району Київської області сталася ДТП за участю автомобіля Хюндай Акцент, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_7, який, порушивши Правила дорожнього руху, допустив виїзд на зустрічну смугу для руху в напрямку м. Бориспіль Київської області, по якій в той момент рухався автомобіль Фольксваген Транспортер, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, у результаті чого відбулось зіткнення транспортних засобів.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, встановлена постановою про закриття кримінального провадження від 09 липпня 2015 року, в якій вказано, що під час судово-токсикологічного дослідження в сечі ОСОБА_7, який від отриманих тілесних ушкоджень загинув, виявлено тетрагідроканнабінол - наркотичну хімічну сполуку рослин коноплі.

Постановою старшого слідчого Слідчого управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 09 липня 2015 року кримінальне провадження закрите у зв'язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення.

Автомобіль Хюндай Акцент, номерний знак НОМЕР_3, на момент скоєння ДТП на праві власності належав ТДВ «СТ «Домінанта», з яким ОСОБА_7 перебував у трудових відносинах відповідно до наказу від 28 лютого 2013 року № 2802-96-К про прийняття його на роботу на посаду директора Черкаської дирекції з 01 березня 2013 року.

Згідно з актом приймання-передачі документів та матеріальних цінностей від 01 листопада 2013 ТДВ «СТ «Домінанта», як власник, передала ОСОБА_7 указаний автомобіль Хюндай Акцент, встановивши наказом від 01 листопада 2013 року середню норму витрат на паливо та зобов'язавши ОСОБА_7 надавати щодекадно до бухгалтерії в обов'язковому порядку заповнені подорожні листи та оригінали чеків про витрати палива до них. У ОСОБА_7 було право та можливість керувати зазначеним транспортним засобом, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та комплектом ключів від автомобіля.

ОСОБА_7 використовував службовий автомобіль не в робочий час та не перебуваючи у службовому відрядженні, без належно оформлених подорожніх листів, що підтверджуються, зокрема, наказом від 29 квітня 2013 року № 2904 про режим роботи у головному офісі та структурних підрозділах страхової компанії.

ОСОБА_7 заволодів автомобілем, перебуваючи в стані наркотичного сп'яніння.

Наказом від 10 квітня 2015 року № 1004 керівником ТДВ «СТ «Домінанта» створено комісію для розслідування факту ДТП 09 квітня 2015 року за участю директора Черкаської дирекції ТДВ «СТ «Домінанта» ОСОБА_7 та за наслідками службової перевірки складено акт про проведення службового розслідування від 17 квітня 2015 року. У цьому акті, зокрема, зазначено, що транспортний засіб Хюндай Акцент, що належить на праві власності ТДВ «СТ «Домінанта, був переданий 01 листопада 2013 року ОСОБА_7 з метою належного виконання останнім своїх посадових (службових) обов'язків. Відповідно до інформації наданої відділом кадрів ТДВ «СТ «Домінанта» ОСОБА_7 на момент ДТП у відрядженні не перебував, а тому комісією встановлений факт використання службового транспортного засобу в особистих цілях директором Черкаської дирекції товариства.

ТДВ «СТ «Домінанта» передало вказаний автомобіль працівнику ОСОБА_7 на власний ризик на умовах, визначених актом приймання-передачі документів та матеріальних цінностей від 01 листопада 2013 року, в яких не визначено порядок та умови користування цим джерелом підвищеної небезпеки, його належної охорони та зберігання, не здійснювало належний контроль за його цільовим використанням, відповідно, уповноважений працівник за відсутності відповідних застережень власника транспортного засобу міг користуватися ввіреним йому службовим автомобілем для особистих цілей.

Згідно з висновокм судової автотоварознавчої експертизи від 27серпня 2015 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Фольксваген Транспортер ОСОБА_9, державний номерний знак НОМЕР_2, у результаті ДТП прирівнюється до його ринкової вартості на момент ДТП (09 квітня 2015 року) та складає 172 тис. 330 грн.

У результаті ДТП було пошкоджено м'ясо, яке належало ОСОБА_4, у розмірі 50 кг, а також ОСОБА_9 здійснив витрати на транспортування власного пошкодженого автомобіля на стоянку до м. Переяслав-Хмельницького Київської області в сумі 600 грн та 1 тис. 900 грн за транспортування до с. Піщана Золотоніського району Черкаської області, вартість проведення автотоварознавчого дослідження - 1 тис. 700 грн.

У результаті ДТП, учасниками якого були ОСОБА_6 та ОСОБА_4, було знищено транспортний засіб, що належав ОСОБА_5, вони зазнали моральних страждань у зв'язку зі знищенням майна та смерті людини.

Відповідно до частини четвертої статті 1187 ЦК України особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, особи, які вчинили вказані протиправні дії (неправомірно заволоділи транспортним засобом, механізмом або іншим об'єктом), відшкодовують шкоду на загальних підставах цивільно-правової відповідальності особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. Коли цьому сприяла недбалість її власника або володільця (не була забезпечена належна охорона тощо), відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, яка неправомірно заволоділа цим джерелом, і на його власника або володільця у частці відповідно до ступеня вини кожного з них, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (частина четверта статті 1187 ЦК).

Отже, для застосування до спірних правовідносин положень частини четвертої статті 1187 ЦК України необхідно встановити, що особа, яка фактично користувалася транспортним засобом під час завдання шкоди, заволоділа ним неправомірно та, що цьому сприяла недбалість власника транспортного засобу.

Судами на підставі належним чином оцінених доказів доведено, що власник джерела підвищеної небезпеки не забезпечив належного контролю за використанням автомобіля, не вжив заходів для запобігання аварійності, тому повинен нести цивільно-правову відповідальність.

Згідно з частинами першою та другою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

На підставі статей 1166 і 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, дослідивши належним чином наявні у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки ОСОБА_7 в момент вчинення ДТП неправомірно використовував ввірений йому ТДВ «СТ «Домінанта» транспортний засіб, чому сприяла недбалість власника транспортного засобу, то 70 % шкоди, завданої його діями, підлягає стягненню з ТДВ «СТ «Домінанта».

Посилання апеляційного суду також і на положення статті 1172 ЦК України, яка не підлягає застосуванню, не вплинуло на правильне вирішення спору.

Обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі були предметом дослідження судів та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції, яким скасовано рішення суду першої інстанції, - без змін.

Згідно з частиною третьою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 31 травня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення апеляційного суду Черкаської області від 31 травня 2017 року.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

О.В.Білоконь

Є.В.Синельников