Справа №162/124/18
Номер провадження 2/162/91/2018
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2018 року смт. Любешів
Любешівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Гладіч Н.І.,
за участю секретаря Пилипчук Р.М.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любешів цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3, про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини, -
Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3, про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини.
Позов обґрунтовує тим, що 05 квітня 2015 року помер його батько ОСОБА_6, після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: с. Бихів, вул. Квітнева, 8, Любешівського району, Волинської області.
Зазначив, що право на спадщину після смерті ОСОБА_6 виникло у нього за заповітом, за законом у його сестри ОСОБА_3, яка відмовилась від спадкування на його користь та дружини померлого - ОСОБА_5, як спадкоємця за законом першої черги, яка прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем та якій належить обов'язкова частка в спадковому майні в розмірі 1/28 частина та 14/28 частин у майні колишнього колгоспного двору, що було встановлено рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 06 вересня 2016 року. Інші діти спадкодавця ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не звертались з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори, не прийняли її в жоден інший передбачений законом спосіб, відмовляються від своєї части в спадковому майні на його користь, про що подали до нотаріальної контори відповідні заяви та не заперечують проти прийняття ним спадщини.
Вказує, що у встановлений законом шестимісячний строк не зміг звернутись до Любешівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в звязку з тим, що від моменту відкриття спадщини до закінчення шестимісячного строку майже постійно перебував в Російській Федерації. 30 жовтня 2015 року після повернення з Російської Федерації подав заяву про прийняття спадщини до Любешівської районної державної нотаріальної контори. Однак, 28 березня 2016 року нотаріальна контора відмовила йому у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.
Вважає, що пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причин, а саме у звязку з перебуванням за межами України та через відмову одного з спадкоємців, а саме ОСОБА_5, яка звернулася до нотаріальної контори після прийняття його заяви про прийняття спадщини з порушенням шестимісячного строку та за згоди спадкоємця, який на той час прийняв спадщину.
Просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю в три місяці для подачі до Любешівської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6, що помер 05 квітня 2015 року, який рахувати з дня набрання рішенням законної сили.
27 березня 2018 року представником відповідача - адвокатом ОСОБА_2 подано до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини, згідно якого просить в позові відмовити за безпідставністю.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 позовні вимоги позивача підтримав повністю, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини не визнав. Просив в задоволенні позову відмовити з підстав, наведених у поданому відзиві на позовну заяву, вказавши, що позивач, перебуваючи на території України з 05 квітня 2015 року по 14 квітня 2015 року та з 05 липня 2015 року по 28 липня 2015 року, мав можливість особисто подати заяву про прийняття спадщини, або нотаріально посвідченою довіреністю уповноважити фізичну особу з повноваженнями подати від імені позивача заяву про прийняття спадщини до Любешівської державної нотаріальної контори.
Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3, допитана в судовому засіданні як свідок в порядку ст.92 ЦПК України, показала, що позивач ОСОБА_4 розраховував, що до жовтня 2015 року приїде в Україну та подасть заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Проте, в телефонному режимі позивач повідомляв її про те, що не в змозі приїхати в Україну до закінчення терміну прийняття спадщини, так як працює.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши в судовому засіданні як свідка - третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 помер 05 квітня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ № 194610.
Отже, з врахуванням вимог ст.1220 ЦК України 05 квітня 2015 року відкрилася спадщина внаслідок смерті ОСОБА_6 чоловіка відповідача ОСОБА_5, батька позивача ОСОБА_4 та третьої особи ОСОБА_3.
Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин.
Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Судом встановлено і це не оспорюється особами, які беруть участь у справі, що тільки відповідач ОСОБА_5, дружина спадкодавця, як спадкоємець першої черги, постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому відповідно до ст.1268 ЦК України прийняла спадщину, оскільки протягом шести місяців заяви про відмову від спадщини не подала.
Дані обставини стверджуються оглянутими в судовому засіданні та дослідженими судом свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЕГ №312924, копією будинкової книги та рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 06 вересня 2016 року в справі №162/541/16-ц, згідно якого за відповідачем ОСОБА_5 визнано право власності на 15/28 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Волинська область, Любешівський район, с. Бихів, вул. Квітнева, 8.
Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст.1270 ЦК УКраїни).
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Як встановлено судом в ході судового розгляду згідно заповіту від 01 березня 1994 року за реєстровим №208, посвідченого державним нотаріусом Любешівської райдержконтори ОСОБА_11 вбачається, що спадкодавець ОСОБА_6 на випадок своєї смерті заповів належний йому житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями і спорудами своєму сину ОСОБА_4 - позивачу по справі.
Таким чином, позивач ОСОБА_4 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 за заповітом, однак у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та пропустив шестимісячний строк прийняття спадщини.
Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.
При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про правонаспадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Відповідно до Правового висновку Верховного Суду України від 26.09.2012 по справі № 6-85цс12, у спорі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, ці обставини визнані судом поважними.
Тобто, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Обовязок доведення поважності причин пропуску встановленого законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини лежить на позивачу, оскільки відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»,поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини позивач ОСОБА_4 вказав на тимчасове перебування на роботі в Російській Федерації.
Проте, суд критично оцінює такі посилання позивача щодо поважності причин пропуску строку звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6, так як йому було відомо про наявність спадкового майна, позивач був обізнаний про наявність заповіту та обовязок в шестимісячний строк прийняти спадщину та мав можливість особисто звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте належних та допустимих доказів на підтвердження наявності перешкод для прийняття спадщини в період з 05 квітня 2015 року (час відкриття спадщини) по 05 жовтня 2015 року (останній день подачі заяви) не надав.
Твердження представника позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні про те, що ОСОБА_4 пропустив шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 з поважних причин у звязку з його перебуванням на роботі в Російській Федерації також не заслуговують на увагу суду, оскільки в період з 05 квітня 2015 року по 05 жовтня 2015 року позивач ОСОБА_4 перебував на Україні 32 дні, що підтверджено повідомленням Головного центру обробки спеціальної інформації за №64/С-2218 від 10 березня 2017 року Державної прикордонної служби України, де вказано, що позивач перебув на території України з 05 квітня 2015 року по 14 квітня 2015 року та з 05 липня 2015 року по 28 липня 2015 року.
До того ж, позивач ОСОБА_4, як було встановлено судом, працював в Російській Федерації неофіційно, отже мав можливість приїхати в Україну протягом періоду з 05 квітня 2015 року по 05 жовтня 2015 року у будь-який час та особисто подати заяву про прийняття спадщини, таким чином, не пропустивши передбачений законом строк для прийняття спадщини.
Разом з цим, відповідно до п. 2.1. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 N 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.
Окрім цього, відповідно до п. 3.5 вказаної глави, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.
Отже, зазначена норма дозволяла позивачу ОСОБА_4 в строк, передбачений ст.1270 ЦК України, надіслати із-за кордону в нотаріальну контору поштою заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6, в якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, що б стало підставою заведення спадкової справи нотаріусом, а згодом надіслати заяву, оформлену належним чином, або ж, повернувшись із-за кордону, прибути особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.
Відтак, посилаючись на вищевказані обставини, зазначені позивачем ОСОБА_4 та його представником ОСОБА_1 причини пропуску позивачем шестимісячного строку для прийняття спадщини не є такими, що не залежали від його волі, не є непереборними та такими, що створювали для нього істотні труднощі для прийняття спадщини, тому суд не вважає ці причини поважними.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до ст.ст.15,16 ЦК України тільки порушене, невизнане або оспорюване право особи підлягає захисту у встановлений законом спосіб.
Відтак, враховуючи відсутність причин пропуску позивачем ОСОБА_4 строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6, які можна було б визнати поважними, правових підстав для задоволення вимоги позивача про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини суд не вбачає. Тому, з урахуванням вищенаведених положень законодавства за спірними правовідносинами, аналізуючи та оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням подані сторонами докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їхньому дослідженні, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_4 слід відмовити.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають до стягнення з позивача в користь відповідача понесені ним та документально підтверджені судові витрати в сумі 5790 гривень 39 копійок, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5002 гривні 50 копійок та витрат, пов"язаних з переїздом на розгляд справи в розмірі 787 (сімсот вісімдесят сім) гривень 89 копійок.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1220, 1222, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 N 296/5, ст.ст. 12, 13, 15, 16, 81,141, 263-265 ЦПК України, суд,-
В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3, про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_5 5790 (п"ять тисяч сімсот дев"яносто) гривень 39 копійок понесених та документально підтверджених судових витрат, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5002 (п"ять тисяч дві) гривні 50 копійок та витрат, пов"язаних з переїздом на розгляд справи в розмірі 787 (сімсот вісімдесят сім) гривень 89 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Любешівський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: