ЄУН № 336/68/16-ц
пр. № 6/336/137/2018
УХВАЛА

Іменем України

12 липня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Пегушиній М.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про оголошення розшуку боржника, -

ВСТАНОВИВ:

29.05.2018 року державний виконавець Запорізького районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області звернувся до суду з поданням, в якому вказано, що на виконанні Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя знаходилось виконавче провадження, яке постановою від 09.08.2017 року передано до виконання Запорізькому районному ВДВС з примусового виконання виконавчого листа, виданого за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 14184 гривень. Посилаючись, що на виклики державного виконавця боржник ОСОБА_2 не з'являється, нерухоме майно за боржником не зареєстроване, за боржником відсутні зареєстровані транспортні засоби, та не вдається можливим встановити місце проживання боржника.

В судовому засіданні 20.06.2018 року державний виконавець Дениско С.В. підтримала клопотання, вказавши, що в ході виконання рішення суду не було виявлено наявності у боржника рухомого чи нерухомого майна, а при виході на місце проживання боржника за такою адресою не виявлено. Водночас надалі державний виконавець просила оголосити перерву для надання додаткових доказів по справі.

Однак, в судове засідання 12.07.2018 року державний виконавець не зявилась з невідомих суду причин, також не були надані додаткові докази.

Стягувач ОСОБА_3 в судовому засіданні 20.06.2018 року пояснив, що рішенням суду на його користь з ФОП ОСОБА_2 стягнуто кошти у сумі 14184 гривень. Також ОСОБА_3 має статус потерпілого у кримінальному провадженні за звинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні злочинів, передбачених ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2 КК України, яке розглянуте Ленінським районним судом м. Запоріжжя, однак, вирок у кримінальному провадженні у суді йому відмовились надати, аргументуючи це перебуванням кримінального провадження в суді апеляційної інстанції. Також він не знає і яке рішення суд прийняв у кримінальному провадженні за звинуваченням ОСОБА_2 ОСОБА_2 час від часу телефонує йому та обіцяє віддати грошові кошти, але фактично на цей час так нічого і не повернув.

Боржник ОСОБА_2 до суду не з'явився, про місце та час розгляду подання повідомлявся судовими повістками, направленими за адресою, яка вказана у поданні в якості останнього відомого місця проживання боржника.

При вирішенні подання суд виходить з наступного.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.04.2016 року задоволено позов ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_2, розірвано договір від 24.09.2015 року, укладений між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2, стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 14184 гривень, а також витрати на правову допомогу в сумі 600 гривень, також з відповідача стягнуто судовий збір на користь держави.

Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 17.05.2016 року видано виконавчі листи за рішення суду.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Аналіз вказаних положень дозволяє зробити висновок про можливість застосування розшуку боржника лише в разі його належного повідомлення про необхідність явки до виконавчої служби та неявки належним чином повідомленого боржника без поважних причин.

З матеріалів подання вбачається, що 23.11.2016 року державним виконавцем Святченко Є.В. здійснено вихід за адресою проживання боржника згідно виконавчого документа, встановлено, що боржник за адресою: м. Запоріжжя, вул. Камяногірська, 1 не знаходиться та не мешкає.

До матеріалів клопотання також додані копії викликів державного виконавця Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя від 29.11.2016 року, копії вимог державного виконавця від 21.02.2017 року, 11.04.2017 року, а також копію виклику від 09.08.2017 року, копію вимога виконавця ОСОБА_1, однак підтверджень направлення таких документів боржникові, а також підтверджень отримання чи не отримання не надано.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2017 року, який залишено без змін ухвалою судової колегії з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області від 25.06.2018 року, засуджено ОСОБА_2 за скоєння злочинів, передбачених ст. 190 ч. 1, ст. 190 ч. 2 КК України, та на підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинання мякого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_2 призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, та звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку.

У відповідності до ст. 76 КК України на ОСОБА_2 покладено наступні обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично зявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_2 запобіжний захід до набрання вироком законної сили, залишено без змін особисте зобовязання.

З тексту ухвали Апеляційного суду Запорізької області вбачається, що в судовому засіданні 25.06.2018 року ОСОБА_2 брав участь особисто, при цьому щодо нього у кримінальному провадженні було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання, відомості про порушення умов якого відсутні.

За таких обставин посилання державного виконавця на неможливість встановити місце проживання боржника ОСОБА_2 неспроможні, адже державний виконавець, посилаючись на те, що факт не перебування ОСОБА_2 за місцем проживання, встановлено актами виходу на місце у 2016 році, таких обставин станом на момент звернення до суду, тобто на 2018 рік не перевіряла, натомість як саме таку адресу в якості адреси проживання вказував сам ОСОБА_2 в ході судового розгляду кримінального провадження.

При цьому державним виконавцем також не зясовувалась можливість звернути стягнення на майно ОСОБА_2, яке наявне за його місцем проживання, та виконати рішення суду в частині стягнення коштів на користь ОСОБА_3 за рахунок виявленого майна.

Враховуючи вищевикладене, судом не знайдено підстав для задоволення подання державного виконавця щодо оголошення розшуку боржника.

На підставі викладеного, керуючись ст. 260, 261, 353, 438 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця державного виконавця Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про оголошення розшуку боржника фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

З урахуванням положень п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її постановлення через суд першої інстанції.

Суддя О.І. Дацюк