Справа № 629/3761/18
Номер провадження № 6/629/94/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді Смірнової Н.А., за участю секретаря Андрієнко С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Лозова Харківської області подання Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа до виконання ним своїх зобовязань по цивільній справі за заявою комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з холодного водопостачання та водовідведення, теплопостачання, управління багатоквартирним будинком, вивозу та захоронення твердих побутових відходів,-

в с т а н о в и в :

Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що в його провадженні на примусовому виконанні знаходиться судовий наказ № 629/622/18 від 10 квітня 2018 року, який виданий Лозівським міськрайонним судом Харківської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь КП «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради заборгованості за послуги з холодного водопостачання та водовідведення, теплопостачання, управління багатоквартирним будинком, вивозу та захоронення твердих побутових відходів у розмірі 11140 гривень 82 копійки. 26.05.2018 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП № 56476694. У поданні зазначено, що відповідно до Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України» встановлено, що підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобовязань. В звязку з викладеним державний виконавець міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області звернувся до суду і просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, м-н 5, б. 11, кв. 22.

Представник Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не зявився, але надіслав суду телефонограму в якій просив розглянути дану справу за відсутності їх представника.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що дане подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Стаття 313 Цивільного кодексу України передбачає, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Це право віднесено у Цивільному кодексі України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (далі - Закон № 3857-XII). Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5).

Таким чином, законодавець передбачив можливість застосування судом зазначених обмежень, а не обовязкове їх застосування, та умову застосування судом зазначених обмежень у випадку, якщо боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, відповідно до положення ч. 2 ст. 12 ЦПК підлягає доведенню. Наявність у боржника невиконаних зобовязань, невиконання боржником самостійно цих зобов'язань протягом строку, зазначеного державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Разом з тим в поданні відсутні докази, які б свідчили про те, що боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судом, тобто не надано належних і допустимих доказів, що боржник належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, що боржник ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження та йому розяснені права і обовязки, що боржник ухилився від виконання зобовязання. Крім того матеріали подання не містять даних про вжиття державним виконавцем інших заходів примусового стягнення, що вказувало б на здійснення виконавцем всіх можливих та необхідних дій з метою виконання рішення.

За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні подання за недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 258,260, 441 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні подання Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань по цивільній справі за заявою комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з холодного водопостачання та водовідведення, теплопостачання, управління багатоквартирним будинком, вивозу та захоронення твердих побутових відходів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Н.А. Смірнова