Справа № 630/104/18
Провадження № 2/630/118/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2018 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Малихіна О.О.,

за участю секретаря Косенко С.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Люботин Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 630/104/18 (провадження №2/630/118/18) за позовом ОСОБА_1 до Люботинської міської ради Харківської області про визнання права власності в порядку набувальної давності на житловий будинок, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Тарасівська, 37,

встановив:

Позивач ОСОБА_1, в особі свого представника ОСОБА_2, звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить: визнати за нею право власності на індивідуальний житловий будинок, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Тарасівська (колишня вул. Гайдара), 37, за набувальною давністю.

В обґрунтування заявленого позову представник позивача ОСОБА_2 вказував , що житловий будинок, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Тарасівська (колишня вул. Гайдара), 37, належав на праві власності діду позивача ОСОБА_3 Після смерті свого діда ОСОБА_1 залишилася проживати разом із своєю бабусею ОСОБА_4. 07 грудня 2005 року ОСОБА_4 померла та з цього часу позивач проживає у вказаному житловому будинку, так як добросовісно заволоділа ним. А тому саме для оформлення своїх прав на житловий будинок, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Тарасівська, 37, позивач була змушена звернутися з вказаним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, але її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав повністю, посилався на обставини, викладені в ньому та зазначив, що з моменту смерті ОСОБА_4 з претензіями до позивача щодо володіння житловим будинком ніхто не звертався.

Люботинська міська рада Харківської області до суду подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Люботинської міської ради Харківської області про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок без участі її представника, за наявними у справі документами та відповідно до вимог чинного законодавства.

В судовому засіданні, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи та подані суду докази, суд встановив наступне.

Спірним є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, житловою площею 38,90 кв.м., загальною площею 54,80 кв.м. із господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Тарасівська, 37, право власності на який згідно із довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №114179927 від 15 лютого 2018 року зареєстровано за ОСОБА_3.

Відповідно до довідки КП «Люботинське БТІ» №19 від 31 січня 2018 року право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого Люботинською держнотконторою Харківського району від 16 червня 19578 року №2256, а також адреса житлового будинку змінилась з вулиці Гайдара на вулицю Тарасівську на підставі Рішення №206 X сесії VII скликання Люботинської міської ради від 12 травня 2016 року.

Як вбачається з копії технічного паспорту, виготовленого КП «Люботинське БТІ» на замовлення ОСОБА_1 станом на 17 грудня 2008 року, на земельній ділянці за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Тарасівська, 37 , були побудовані: житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 54,80 кв.м, житловою площею 38,90 кв.м, підсобною площею 10,40 кв.м., холодною площею 5,50 кв.м. з сіньми літ. «а», і ганком літ. «а1», а також літня кухня літ. «Б», з сіньми літ. «б», літня кухня літ. «З»,сараї літ. «В», літ. «Ж», вбиральня літ. «Д», погріб літ. «Г», гараж літ. «Е», навіс літ. «М», колонка літ. «К», вигрібні ями літ. «Я», літ. «Я1», огорожа 1-4.

02 січня 1995 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ВЛ №011980, виданого Люботинським міським відділом РАГС 02 січня 1995 року, актовий запис про смерть №1.

Враховуючи, що ОСОБА_3 помер 02 січня 1995 року, тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обовязків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В звязку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року.

Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Тарасівська, 37, після смерті ОСОБА_3 відкрилася 02 січня 1995 року.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР (редакції 1963 року) визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини та вчинив зазначені дії протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Спадкоємцем на відкриту після смерті ОСОБА_3 спадщину є його дружина ОСОБА_4, що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, той з подружжя котрий залишився, батьки померлого.

З повідомлення Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №462/01-16 від 11 квітня 2018 року після смерті ОСОБА_3, померлого 02 січня 1995 року, в нарядах відкритих спадкових справ нотаріальної контори за 1995 рік відкритої спадкової справи немає, свідоцтва про право на спадщину за 1996-2018 роки нікому не видавалися.

Спадщину у виді житлового будинку, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Тарасівська, 37, після смерті ОСОБА_3 прийняла його дружина ОСОБА_4, оскільки фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, та використовувала житловий будинок для проживання, що підтверджується копією національного паспорту серія МН 060853, виданого Люботинським МВ УМВС України в Харківській області 07 листопада 2001 року.

07 грудня 2005 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ВЛ №049091, виданого відділом РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області 07 грудня 2005 року, актовий запис про смерть №530.

Відповідно до положень ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно із повідомленням Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №462/01-16 від 11 квітня 2018 року, після смерті ОСОБА_4, померлої 07 грудня 2005 року до нотаріальної контори в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини звернувся син спадкодавця ОСОБА_5, інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_4 в шестимісячний строк не зареєстровано.

Спадкоємцем на відкриту спадщину, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Тарасівська, 37, після смерті ОСОБА_4 є її син ОСОБА_5, що відповідає ст. 1261 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, той з подружжя, який пережив спадкодавця, батьки померлого. Але жодних дій щодо фактичного прийняття в управління і користування житловим будинком ним не здійснено та право власності на будинок не оформлено.

Відповідно до копії актового запису про смерть №13189 від 15 вересня 2017 року, витребуваної на запит суду із Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_5 помер 14 вересня 2017 року.

Також як вбачається із інформаційних довідок зі спадкового реєстру №52154252 від 05 червня 2018 року та №52154186 від 05 червня 2018 року інформація в спадковому реєстрі щодо спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_5, померлого 14 вересня 2017 року, та який на момент смерті мешкав за адресою: м. Харків, вул. Крилова, 20, або інформація щодо заповітів чи спадкових договорів відсутня.

Отже, на теперішній час спірне майно ніким не витребувано.

Згідно із актами квартального комітету №58 від 21 грудня 2005 року та від 03 квітня 2018 року ОСОБА_1 фактично мешкає за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Тарасівська, 37, з 1996 року та до 2005 року доглядала за своєю бабусею ОСОБА_4.

Крім того допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що ОСОБА_1 є її сусідкою. Спочатку в житловому будинку, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Тарасівська, 37, проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а після смерті діда в будинку почала мешкати ОСОБА_1. Мама позивача ОСОБА_7 зловживала спиртними напоями, а тому ОСОБА_1 змушена була доглядати свою бабусю ОСОБА_4 самостійно. Після смерті бабусі ОСОБА_1 сама проживає у вказаному житловому будинку, претензій інших спадкоємців щодо права володіння будинком не виникало, тим більше, що ніхто із родичів не зявлявся.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомив, що він є батьком позивача ОСОБА_1, та що спочатку він та його родина проживали в житловому будинку, який належить йому особисто, а потім після розлучення його колишня дружина ОСОБА_7 переїхала жити до своїх батьків разом із донькою ОСОБА_1 за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Тарасівська, 37. Додав, що ОСОБА_7 поїхала на заробітки, але так і не повернулася, а його донька ОСОБА_1 доглядала за своєю бабусею ОСОБА_4 і після її смерті залишилася проживати у вказаному житловому будинку. Також він заявив, що на весіллі у доньки її рідний дядько ОСОБА_5 заявив, що подарує житловий будинок саме ОСОБА_1, оскільки остання доглядала за його матірю. На даний момент у даному житловому будинку ОСОБА_1 зробила ремонт та проживає в ньому разом із своєю родиною.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні зазначила, що вона є рідною тіткою позивача ОСОБА_1 по лінії батька. Пояснила, що після розлучення колишня дружина її брата ОСОБА_7 почала проживати у своїх батьків разом із донькою позивачем по справі ОСОБА_1. Потім ОСОБА_7 поїхала на заробітки та не повернулась, а ОСОБА_1Ю,. проживала у будинку із своєю бабусею. Свідок відзначила, що перебуваючи на весіллі у племінниці, вона чула як її дядько по лінії матері ОСОБА_5 подарував їй вказаний житловий будинок, а тому вона залишилася проживати в ньому та ремонтувати за власний кошт.

Також допитана як свідок в судовому засіданні ОСОБА_10 повідомила суду про те, що вона та ОСОБА_1 є однокласниками, та ознайомилася з нею у другому класі. Потім вона зазначила, що доволі часто ходила в гості до ОСОБА_1, яка проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. На той час ОСОБА_1 проживала тільки із бабусею, а її мами свідок не памятає. Після смерті бабусі ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 залишилася проживати у вказаному житловому будинку сама, а на даний момент проживає в ньому із своєю родиною.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 постійно з 2005 року проживала в данному житловому будинку з початку сама, а потім разом із своєю сімєю. На даний час користується ним в цілому, доглядає за ним та сплачує комунальні послуги, що підтверджується копією договору про надання послуг з газопостачання №401021 від 04 березня 2006 року, копією договору про надання послуг з централізованого постачання води і водовідведення №5663 від 20 серпня 2013 року, копією та копіями квитанцій. Тобто позивач відкрито, безперервно володіє нерухомим майном.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 за життя своєї бабусі отримала право користуватися будинком в цілому та земельною ділянкою, мала вільний доступ до домоволодіння, відкрито та безперервно володіла нерухомим майном протягом останніх десяти років, а також те, що ніхто не заявив про свої права на спірний будинок, суд задовольняє позов в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 524, 525, 529, 549, ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 344, 1220, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 77, 263, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний №, адреса реєстрації: Харківська область, м. Люботин, вул. Лассаля, 8, право власності на житловий будинок загальною площею 54,80 кв.м., житловою площею 38,90 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Тарасівська, 37, за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 16 липня 2018 року.

Суддя О. О. Малихін