АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 667/1936/16-ц Головуючий у І інстанції Майдан С.І.
Номер провадження 22-ц/791/453/18 Доповідач Семиженко Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Базіль Л.В.,

ОСОБА_1,

секретар Павловська Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Херсонського міського суду Херсонської областіу складі судді Майдан С.І. від 19 грудня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

09 березня 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в остаточних вимогах якого посилався на те, що на підставі кредитного договору № Ф081283А від 17 жовтня 2008 року відповідач отримав кредит у сумі 5320 доларів США під 14 % річних терміном до 16 жовтня 2015 року, свої зобовязання за кредитним договором відповідач не виконав, у позові поставлено питання про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за вказаним кредитним договором у сумі 194543,85 гривні, еквівалентних 7313,49 доларів США, яка складається з 58216,13 гривні, еквівалентних 2188,52 доларів США, заборгованості по сплаті відсотків, нарахованих за період з 21 березня 2013 року по 22 червня 2016 року, 69307,29 гривні, еквівалентних 2605,47 доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту, 67020,43 гривні, еквівалентних 2519,50 доларів США пені за несвоєчасне повернення відсотків, нараховану за один рік з 22 березня 2015 року по 21 березня 2016 року, у відшкодування витрат по сплаті судового збору просив стягнути 2918,16 гривні.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської областівід 19 грудня 2017 року позовні вимоги задоволено частково, ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту № Ф081283А від 17 жовтня 2008 року у сумі 2233,06 гривні, у відшкодування судових витрат 33,56 гривні.

Додатковим рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20 березня 2018 року у задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду поставлено питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову з підстав, що у ньому зазначені. В обґрунтування скарги зазначено про те, що у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду першої інстанції неправильно витлумачено положення ст. 253 ЦК України, оскільки часом та підставою виникнення такого права у позивача є не дата здійснення останнього платежу відповідачем, а дата повідомлення (отримання) відповідачем вимоги про дострокове повернення кредитних коштів і усунення недоліків, яку позивачем було відправлено відповідачу перед поданням позову до суду та яку він отримав, строк позовної давності позивачем не було пропущено, крім того при дослідженні обставин судом першої інстанції не було враховано заяву позивача від 22 серпня 2017 року про уточнення позовних вимог із врахуванням позовної давності, у досліджуваних судом першої інстанції обставинах визначено різні періоди та різні дати виникнення заборгованості у відповідача, а саме тіло станом на 08 липня 2013 року, відсотки з 08 червня 2013 року по 08 червня 2016 року, з 08 червня 2014 року по 08 червня 2015 року, тоді як потрібно було досліджувати обставини з врахуванням уточнених позовних вимог за період.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи представник позивача ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, не зміг пояснити факт виключення із складу позовних вимог вимогу про стягнення заборгованості за тілом кредиту, невідповідність в умовах договору щодо строку погашення кредиту, пояснив, що вимога про дострокове повернення кредитних коштів і усунення недоліків, посилання на яке міститься в апеляційній скарзі, відповідачу не направлялася, відповідач у судове засідання не зявився, у заяві просив апеляційну скаргу відхилити, справу розглянути у його відсутність.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 08 жовтня 2008 року ОСОБА_2 до Акціонерно- комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» було подано анкету про отримання кредиту, 17 жовтня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», назва якого змінена на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту № Ф081283А на купівлю автотранспортних засобів, за яким відповідач отримав грошові кошти у сумі 5320 доларів США під 14 % річних з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 16 липня 2015 року на придбання автомобіля Daewoo, моделі Fso Lanos TF69Y, 2008 року випуску, за остаточними вимогами позивач просив стягнути вказану вище заборгованість за кредитним договором, яка не включає заборгованість за тілом кредиту, а лише заборгованість за відсотками, пеню за несвоєчасне повернення кредиту та пеню за несвоєчасне повернення відсотків.

Між сторонами у справі виникли правовідносини, врегульовані ст. ст. 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, за якими позивач надав відповідачу грошові кошти (кредит), а він зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти, проте не виконав такого обовязку, з подачею заяви про застосування строку позовної давності ним фактично визнано вимоги позову обґрунтованими, але такими, що задоволенню не підлягають у звязку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

П. 4.1 ст. 4 договору передбачено, що у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4 цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. 1.1. цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення.

За положеннями ст. ст. 256-258, 261, 266-267 ЦК України загальна позовна давність строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, становить три роки, до вимог про стягнення неустойки такий строк становить один рік, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Ст. 253 цього Кодексу встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За ст. 264 перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, після переривання перебіг позовної давності починається заново, час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

За остаточними позовними вимогами до стягнення не було заявлено заборгованість по тілу кредиту, отже така обставина не була предметом доведення для позивача та предметом встановлення для суду, відповідно не може бути задоволена і вимога про стягнення пені за прострочку повернення тіла кредиту, оскільки факту такої прострочки у справі встановлено не було, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стосовно позовних вимог про стягнення заборгованості по сплаті відсотків та пені за прострочку їх сплати в межах строку позовної давності колегія суддів виходить з правової позиції чинного Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у якій він відступив від правової позиції Верховного Суду України у постанові № 6-249цс15 від 03 грудня 2015 року та у п. 90-92 постанови зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором, отже припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Таким чином заборгованість по сплаті відсотків підлягає стягненню з відповідача в межах строку позовної давності та терміну кредитування, який сплив 16 липня 2015 року, в межах річного строку позовної давності та в межах терміну кредитування підлягає стягненню і пеня за прострочку сплати відсотків.

За приведених обставин суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, основне та додаткове рішення у справі в частині вирішення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат слід змінити із збільшенням відповідних сум стягнення, в решті рішення суду слід залишити без змін із стягненням з відповідача на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської областівід 19 грудня 2017 року та додаткове рішення цього ж суду від 20 березня 2018 року в частині вирішення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат змінити, суму стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту № Ф081283А від 17 жовтня 2008 року збільшити з 2233,06 гривні до 58413,23 гривні, яку складають 34998,52 гривні заборгованість по сплаті відсотків та 23413,71 гривні пеня за прострочку їх сплати, суму стягнення у відшкодування судових витрат збільшити з 33,56 гривні до 875,91 гривні.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 1806,57 гривні у відшкодування витрат по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, на неї протягом тридцяти днів з 12 липня 2018 року, - дня складення повної постанови, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_4

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_5

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_1