Ухвала

17 липня 2018 року

м. Київ

справа № 133/253/16-ц

провадження № 61-37824ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Вінницької області від 03 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Козятинського міського територіального центру соціального обслуговування, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: директор Козятинського міського територіального центру соціального обслуговування ОСОБА_2, Козятинська міська рада, про стягнення недоплаченої заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Козятинського міського територіального центру соціального обслуговування Козятинської міської ради Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: директор територіального центру соціального обслуговування ОСОБА_2, Козятинська міська рада Вінницької області, про стягнення недоплаченої заробітної плати. Неодноразово уточнюючи та збільшуючи позовні вимоги, остаточно просила стягнути на її користь з відповідача - Козятинського міського територіального центру соціального обслуговування не нараховану та не виплачену їй частину заробітної плати:

- за роботу на посаді, яка дає право на підвищення посадових окладів (ставок) на 15 % у зв'язку зі шкідливими і важкими умовами праці за період з 01 вересня 2005 року по 31 грудня 2014 року, що з урахуванням індексу інфляції становить 19 611, 14 грн;

- за роботу на посаді, яка дає право на підвищення посадових окладів (ставок) на 20 % за безпосереднє обслуговування осіб із значно зниженою рухомою активністю та ліжкових хворих за період з 01 вересня 2005 року по 31 грудня 2008 року, що з урахуванням індексу інфляції становить 5 660, 62 грн;

- надбавку за складність та напруженість в роботі у розмірі 20% посадового окладу за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, що з урахуванням індексу інфляції становить 3 573, 13 грн, а також стягнути на її користь судові витрати.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області 31 січня 2018 року позовні вимоги задоволено:

- стягнуто з Козятинського міського територіального центру соціального обслуговування на користь ОСОБА_1 не нараховану та не виплачену їй частину заробітної плати за роботу на посаді, яка дає право на підвищення посадових окладів (ставок) на 15 % у зв'язку зі шкідливими і важкими умовами праці, за період з 01 вересня 2005 року по 31 грудня 2014 року, з урахуванням індексу інфляції, в сумі 19 611, 14 грн;

- стягнуто з Козятинського міського територіального центру соціального обслуговування на користь ОСОБА_1 не нараховану та не виплачену їй частину заробітної плати за роботу на посаді, яка дає право на підвищення посадових окладів (ставок) на 20 % за безпосереднє обслуговування осiб із значно зниженою рухомою активнiстю та лiжкових хворих, за період з 01 вересня 2005 року по 31 грудня 2008 року, з урахуванням індексу інфляції, в сумі 5 660, 62 грн;

- стягнуто з Козятинського міського територіального центру соціального обслуговування на користь ОСОБА_1 не нараховану та не виплачену їй частину заробітної плати - надбавку за складність та напруженість в роботі (20 % посадового окладу) за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, з урахуванням індексу інфляції, у сумі 3 573, 13 грн, а всього стягнуто з Козятинського міського територіального центру соціального обслуговування на користь ОСОБА_1 - 28 844, 89 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 03 травня 2018 року скасовано рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 31 січня 2018 року та ухвалено нове, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з Козятинського міського територіального центру соціального обслуговування Козятинської міської ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 2 954, 27 грн. невиплаченого підвищення в розмірі 20 % за обслуговування хворих із зниженою активністю та ліжкохворих за період з 01 квітня 2007 року по 31 грудня 2008 року включно.

Відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення невиплаченої частини заробітної плати:

- за роботу на посаді, яка дає право на підвищення посадових окладів (ставок) на 15 % у зв'язку зі шкідливими і важкими умовами праці за період з 01 вересня 2005 року по 31 грудня 2014 року, що з урахуванням індексу інфляції становить 19 611, 14 грн;

- за роботу на посаді, яка дає право на підвищення посадових окладів (ставок) на 20 % за безпосереднє обслуговування осіб із значно зниженою рухомою активністю та ліжкових хворих за період з 01 вересня 2005 року по 31 березня 2007 року, що з урахуванням індексу інфляції становить 2 706, 35 грн;

- надбавку за складність та напруженість в роботі у розмірі 20% посадового окладу за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, що з урахуванням індексу інфляції становить 3 573, 13 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Апеляційного суду Вінницької області від 03 травня 2018 року, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, та залишити в силі рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 31 січня 2018 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, і таке судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною четвертою статті 19 ЦПК України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 28 844, 89 грн, яка станом на 01 січня

2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762, 00 грн * 100 = 176 200, 00 грн).

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 03 травня 2018 року стягнуто на користь ОСОБА_1 2 954, 27 грн.

Заявник оскаржує судове рішення у частині відмови у стягненні 25 890, 62 грн.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга, є малозначною.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктами а, в пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі може підлягати касаційному оскарженню.

За змістом підпункту а пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню, якщо справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

За змістом підпункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню, якщо справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

ОСОБА_1 не наведено аргументів і не додано до касаційної скарги доказів, які б підтверджували обставини, на які вона посилається, вказуючи, що судове рішення у цій малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, а саме лише посилання у касаційній скарзі на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (при відсутності у тексті касаційної скарги посилання на норми матеріального права та їх тлумачення), а також на виняткове значення справи для учасника справи (при відсутності у тексті касаційної скарги будь-яких аргументів з цього приводу) не може свідчити про наявність підстав для відкриття касаційного провадження у цій малозначній справі.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 1, 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Вінницької області від 03 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Козятинського міського територіального центру соціального обслуговування, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: директор Козятинського міського територіального центру соціального обслуговування ОСОБА_2, Козятинська міська рада, про стягнення недоплаченої заробітної плати - відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников