АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2018 року м. Чернівці

справа № 726/537/16

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І. Б.

секретар Тодоряк Г. Д.

з участю представника позивачки ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, третіх осіб на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, до квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці, треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_3, служба у справах дітей Чернівецької міської ради, ОСОБА_4, про визнання права користування житловим приміщенням за апеляційною скаргою ОСОБА_5, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 29 березня 2018 року (головуючий у суді першої інстанції суддя Проскурняк І. Г.),

встановив:

У квітні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з названим позовом.

Зазначала, що з 2009 року вона разом з дітьми проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, в якій також мешкає її колишній чоловік ОСОБА_3

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 18 червня 2009 року визнано за квартирно-експлуатаційним відділом м. Чернівці (далі КЕВ м. Чернівці) право власності на самочинно перебудоване приміщення за вказаною адресою з нежитлового приміщення медичної частини під трикімнатний жилий будинок, дозвіл на реконструкцію якого надано на підставі рішення Чернівецької міської ради від 14 вересня 2006 року № 370/9.

Після прийняття даного рішення суду вона та неповнолітні діти ОСОБА_3 Дімітрій, ОСОБА_7 продовжують проживати у цій квартирі по даний час, іншого житла у них немає, вона сплачує витрати за користування житлом.

Зазначала, що у березні 2013 року звернулася до КЕВ м. Чернівці із заявою про надання дозволу на реєстрацію постійного місця проживання у спірному житлі її та дітей, однак їм у цьому було відмовлено.

Посилаючись на указані обставини, просила визнати за нею та неповнолітніми синами право користування житловим приміщенням.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 29 березня 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано за неповнолітніми дітьми ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, право користування квартирою №1 по вул. Гетьмана Дорошенка, 1-Г в м. Чернівці.

У задоволенні вимог про визнання права користування житловим приміщенням за ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні її позовних вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення у цій частині, яким визнати за нею право користування житловим приміщенням - квартирою №1 по вул. Гетьмана Дорошенка, 1-Г в м. Чернівці.

Посилається на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу КЕВ м. Чернівці просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог про визнання права користування житловим приміщенням за ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з безпідставності та недоведеності позовних вимог у цій частині.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У справі встановлено, що рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 18 червня 2009 року визнано за КЕВ м. Чернівці право власності на самочинно перебудоване приміщення за адресою вул. Красіна (нині - Гетьмана Дорошенка), 1-Г в м. Чернівці. Цим судовим рішенням встановлено, що житловою комісією Чернівецького гарнізону 12 лютого 2009 переобладнане приміщення квартири № 1 закріплене за сім'єю ОСОБА_3

Також встановлено, що сторони та їх малолітні діти зареєстровані в гуртожитку за адресою вул. Кишенівська, 1 в м. Чернівці, однак оскільки житлових приміщень у гуртожитку їм не виділялось, вони фактично з початку 2009 року по даний час проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно зі ст. 47 Конституції України, ст. 1 ЖК УРСР, кожний має право на житло. Відповідно до ст. 9 ЖК УРСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Як роз'яснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12 квітня 1985 року (із змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами житлового Кодексу України» вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Як вбачається з матеріалів справи, жиле приміщення №1 по вул. Гетьмана Дорошенка, 1-Г в м. Чернівці перебуває у власності КЕВ м. Чернівці, форма власності державна.

Відповідно до ст. 58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. За змістом ст. 64 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду (здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який складається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім'я якого видано ордер.

При новому розгляді справи судом першої інстанції з урахуванням наявних у справі доказів та пояснень сторін, їх представників та третіх осіб встановлено, що спірному житловому приміщенню надано статус гуртожитку, який знаходиться у власності КЕВ м. Чернівці і є державною формою власності..

Відповідно до ст. 128 ЖК УРСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. За змістом ст. 129 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

06 жовтня 2015 року КЕВ м. Чернівці видано ордер № 32 на вселення в кімнату №1 по вул. Гетьмана Дорошенка, 1-Г в м. Чернівці на чотирьох осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (т.1, а.с. 55).

Позивачці ордер не видавався, на час вирішення спору вона не є членом сімї ОСОБА_3, а в установленому законом порядку за нею не може бути визнано право на користування спірним жилим приміщенням.

Отже, рішення суду першої інстанції про відмову ОСОБА_5 відповідає нормам матеріального права і є по суті правильним.

Доводи позивачки про її проживання у спірному жилому приміщенні з 2009 року, сплату відповідних платежів за користування житлом не може бути самостійною підставою для визнання за нею права на жиле приміщення, оскільки вселення у таке приміщення мало місце на неналежній правовій підставі.

Не може бути підставою для задоволення позову і доводи заявника про те, що спірне жиле приміщення є її основним та єдиним місцем проживання у м. Чернівці.

Фактичне проживання особи у жилому приміщенні без правових підстав саме по собі не покладає обовязку на його власника зареєструвати таку особу у жилому приміщенні.

Заявник посилається на ст. ст. 8, 9 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини, робить висновок про те, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла, позбавлення права на користування житловим приміщенням є серйозним втручанням у право особи на повагу до її житла, посилається на необхідність надання процесуальних гарантій в процесі прийняття рішення, недопустимість розлучення дітей з батьками.

Проте у спорі, що розглядається, не йдеться про позбавлення позивачки права на житло, виселення тощо як і про розлучення її з неповнолітніми дітьми.

Суд першої інстанції також підставно зазначив, що позивачка є співвласником квартири АДРЕСА_1 (т.2, а.с.119).

Отже, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, є по суті правильним, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, залишити без задоволення.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 29 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови 12 липня 2018 року.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: І. М. Литвинюк

ОСОБА_9