Справа № 309/1666/18
Провадження № 2-о/309/111/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2018 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого: Савицький С.А.

при секретарі Росоха В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В заяві посилається на те, що 17 вересня 1994 року померла його тітка - рідна сестра його матері ОСОБА_3, мешканка с. Велятино Хустського району Закарпатської області.

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, яким заповіла своє майно заявнику ОСОБА_1 Заповіт був посвідчений у Велятинській сільській Раді народних депутатів 19 травня 1994 року і зареєстрований у реєстрі за № 29.

15 серпня 1995 року державний нотаріус Хустської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 видала заявнику свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно ОСОБА_3 - житловий будинок, що знаходиться за адресою с. Велятино, №1180. 15 серпня 1995 року жилий будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом був зареєстрований ним у Хустському ДБТІ на праві власності.

Після перейменування вулиць у с. Велятино будинок одержав поштову адресу с. Велятино, вулиця Калинича, 14.

Зараз заявник має намір подарувати будинок своєму синові ОСОБА_2. Під час перевірки документів у нотаріуса, до якого він звернувся для оформлення правочину дарування зясувалося, що державний нотаріус ОСОБА_5 у свідоцтві про право на спадщину за заповітом, р.н. 1-4133, щодо права власності на житловий будинок неправильно вказала його прізвище: замість правильного «Таркані» (як у паспорті та у свідоцтві про народження) помилково зазначено «Тарканій».

На теперішній час заявник не може здійснити щодо свого житлового будинку жодної юридично значимої дії через те, що його прізвище у правовстановлюючому документі на будинок не збігається з прізвищем, зазначеним у його паспорті громадянина України.

Причиною вказаної розбіжності є помилка, яка була допущена державним нотаріусом Хустської державної нотаріальної контори в свідоцтві про право на спадщину за заповітом, виданому 15 серпня 1995 року.

Той факт, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 15 серпня 1995 року державним нотаріусом Хустської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 та зареєстроване в реєстрі за № 4133, було видано і дійсно належить ОСОБА_1, заявник в поданій до суду заяві стверджує наступними обставинами. Вказаний будинок переданий заявнику у спадщину його тіткою - рідною сестрою його матері ОСОБА_3. Те, що ОСОБА_3, є рідною тіткою заявника, стверджується тим, що у свідоцтві про її народження, яке після смерті тітки зберігається в його матері, та у свідоцтві про народження матері заявника ОСОБА_6 вказані батьки - ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_9 помер 27.06.1965 року, дітей у неї не було.

Згідно із свідоцтвом про народження заявника його батьками є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

У всіх особистих документах прізвище заявника записано як «Таркані» - у його свідоцтві про народження, в атестаті про середню освіту, у свідоцтві про укладення шлюбу, у трудовій книжці, в медичній картці, в паспорті громадянина України, в картці платника податків.

Доказом належності заявнику свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яким посвідчено його право власності на житловий будинок за адресою с. Велятино, 1180 (на теперішній час с. Велятино, вул. Калинича, 14), є також той факт, що органом місцевого самоврядування - Велятинською сільською радою рішенням від 21 липня 1997 року передано йому у приватну власність земельну ділянку для обслуговування цього житлового будинку, що стверджується копією архівного витягу від 28.09.2017 р. № 175 з рішення виконкому Велятинської сільської ради.

Встановлення факту належності свідоцтва про право на спадщину за заповітом заявнику потрібно для вчинення правочину щодо відчуження житлового будинку його синові ОСОБА_2

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, заяву підтримує.

Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які заявник посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає заяву задовольнити, виходячи з наступного.

За приписами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть встановлюватись факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

В судовому засіданні встановлено, що 17 вересня 1994 року померла тітка заявника - рідна сестра його матері ОСОБА_3, мешканка с. Велятино Хустського району Закарпатської області (а.с.10).

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, яким заповіла своє майно заявнику. Заповіт був посвідчений у Велятинській сільській Раді народних депутатів 19 травня 1994 року і зареєстрований у реєстрі за № 29.

15 серпня 1995 року державний нотаріус Хустської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 видала заявнику свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно ОСОБА_3 - житловий будинок, що знаходиться за адресою с. Велятино, №1180. 15 серпня 1995 року жилий будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом був зареєстрований ним у Хустському ДБТІ на праві власності. (а.с.6).

Після перейменування вулиць у с. Велятино будинок одержав поштову адресу с. Велятино, вулиця Калинича, 14 (а.с.21).

Зараз заявник має намір подарувати будинок своєму синові ОСОБА_2. Під час перевірки документів у нотаріуса, до якого він звернувся для оформлення правочину дарування зясувалося, що державний нотаріус ОСОБА_5 у свідоцтві про право на спадщину за заповітом, р.н. 1-4133, щодо права власності на житловий будинок неправильно вказала його прізвище: замість «Таркані» помилково зазначено «Тарканій».

Вказані розбіжності створюють заявнику перешкоди в укладенні договору відчуження належного йому будинку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження заявника його батьками є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с.12).

Прізвище, ім»я, по-батькові заявника за документами, що посвідчують його особу правильно пишеться «Таркані Іван Дмитрович».

Наведені обставини стверджені в судовому засіданні оглянутою копією паспорта громадянина України серії ВР 461876 виданого Хустським МВ УМВС України в Закарпатській області від 19.10.2011 року (а.с.7), копією свідоцтва про народження І-ЯК №1292250 від 31.10.1966 року (а.с.12), копією атестату про середню освіту (а.с.13-14), копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.18), копією трудової книжки (а.с.15), копією картки платника податків (а.с.19).

З огляду на встановлене суд констатує, що заявник правомірно та обґрунтовано ставить вимогу про встановлення факту належності йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом і на думку суду такі підстави встановлені в судовому засіданні, а тому відповідно до ст. 315 ЦПК України дані вимоги слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 229, 235, 247, ч.2 263-265, 314, 315, 319 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане в місті Хуст Закарпатської області 15 серпня 1995 року державним нотаріусом Хустської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 на підставі заповіту, посвідченого Велятинською сільською Радою народних депутатів 19 травня 1994 року і зареєстрованого у реєстрі за № 29, на майно ОСОБА_3, померлої 17 вересня 1994 року, на імя ОСОБА_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1245, і зареєстроване в реєстрі за № 1- 4133, належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: підпис ОСОБА_12

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_12