Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 323/3287/17 Головуючий у 1-й інстанції Плечищева О.В.
Номер провадження 22-ц/778/1978/18 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.,

за участю секретаря Волчанової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 01 березня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Оріхівська міська рада Запорізької області,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Оріхівська міська рада Запорізької області.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1, видане 18.07.2017 року Оріхівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 184.

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2

Оскільки ОСОБА_4 була людиною похилого віку і за станом здоров'я потребувала сторонньої допомоги у веденні домашнього господарства, вона запропонувала йому проживати разом з нею, за що пообіцяла переоформити житловий будинок на його ім'я. Він погодився з її пропозицією, та з лютого 2012 року став проживати разом з нею однією сім'єю та вести з нею спільне господарство.

Разом з ОСОБА_4 він проживав однією сім'єю по день її смерті і на підставі цього вважає себе спадкоємцем четвертої черги.

За вищевикладених обставин для нотаріального оформлення його права на спадкове майно ОСОБА_4 необхідно в судовому порядку встановити факт його проживання однією сім'єю разом із спадкодавцем з лютого 2012 року по день її смерті, що підтверджуються довідкою голови квартального комітету Гуржія П.Г. від 10 листопада 2017 року.

На підставі викладеного, заявник просив суд, встановити факт його проживання однією сім'єю з ОСОБА_4 з лютого 2012 року по день її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 01 березня 2018 року у задоволенні вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити заявлені вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

ОСОБА_3, звернувшись до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, просив встановити факт його проживання однією сім'єю з ОСОБА_4 з лютого 2012 року та по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1, оскільки він весь час проживав з нею за вказаною адресою.

Частина третя статті 3 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства засадами судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом частин другої-четвертої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Права члена сім'ї має одинока особа. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_2, виданим 18 липня 2017 року Оріхівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 184.

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2

За свого життя спадкоємець склала заповіт, посвідчений Оріхівською державною нотаріальною конторою Запорізької області 24 липня 2012 року, реєстровий №953, яким заповіла все належне їй на день смерті майно, громадянину Російської Федерації ОСОБА_7, який у визначений законодавством шестимісячний строк від часу відкриття спадщини відмовився від спадщини ОСОБА_4 з усіх підстав спадкування, подавши нотаріусу заяву, яка надійшла 27 грудня 2017 року, зареєстровану в реєстрі за №520, що підтверджується спадковою справою № 139/2017.

Також спадкова справа містить заяву ОСОБА_7 про відмову від спадщини від 09 листопада 2017 року, яка зареєстрована в реєстрі за № 1-6010 та надійшла до приватного нотаріуса Оріхівського нотаріального округу Запорізької області 27 грудня 2017 року (а.с. 43).

Зазначаючи, як підставу відмови в задоволенні заяви ОСОБА_3, передчасність звернення заявника до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення суд першої інстанції не вірно застосував вимоги ст. 1270 ЦПК України

Відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Таким чином, зазначене стосується не спадкоємця, який у визначений законодавством спосіб відмовився від прийняття спадщини, подавши в шестимісячний строк від дня відкриття спадщини відповідну заяву нотаріусу, в даному випадку це спадкоємець за заповітом, ОСОБА_7, а це прямо стосується заявника, ОСОБА_3, виникнення права якого на спадкування спадщини ОСОБА_4 прямо залежить від неприйняття або відмови від спадщини спадкоємцем за заповітом, ОСОБА_7

Виходячи з положень ч. 2 ст. 1270 ЦК України у зв'язку з тим, що спадкоємець за заповітом, ОСОБА_7, подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини ОСОБА_4 27 грудня 2017 року, тобто менше ніж за три місяці до закінчення шестимісячного строку, заявник ОСОБА_3, в разі встановлення факту його проживання зі спадкодавцем однією сім'єю на протязі останніх п'яти років, має можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_4 до 27 березня 2018 року.

З огляду на зазначене, колегія приходить до висновку, що оскільки після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, єдиний спадкоємець за законом і за заповітом ОСОБА_7, відмовився від спадщини ОСОБА_4 з усіх підстав спадкування, на час звернення заявника до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, так і по теперішній час спір про право на спадщину ОСОБА_4 не існує, тому справа підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Стаття 15 Цивільного кодексу України надає право громадянам України на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, для чого, у відповідності з вимогами ст. 16 цього ж Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Враховуючи наведене, до спадкоємців четвертої черги можуть належати не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу і не перебували у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, а і інші особи, які не перебували зі спадкодавцем у безпосередніх родинних зв'язках.

Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, обставини, які, за законом, повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В суді першої інстанції та в апеляційній інстанції заявник ОСОБА_3 стверджував, що він проживав з померлою ОСОБА_4 з лютого 2012 року та по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім'єю.

На підтвердження зазначених обставин ОСОБА_3 надав довідку квартального комітету від 10.11.2017 року в якій зазначено, що ОСОБА_3 з 2012 року постійно проживав з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3, зазначені обставини підтвердили свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 ( а.с. 5).

В суді апеляційної інстанції також були допитані свідки ОСОБА_11, ОСОБА_10 та ОСОБА_8, які пояснювали, що заявник ОСОБА_3 дійсно проживав з померлою ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4 та допомагав їй по господарству.

Між тим, не є достатнім для визнання факту проживання однією сім'єю в розумінні ч. 2 ст. 3 СК без наявності інших ознак сім'ї, оскільки доказів на підтвердження ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла та його ремонт заявником не надано.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у постанові №337-5266/15-ц від 25 січня 2018 року.

Крім пояснень свідків, та вищезазначеної довідки, яка була складена вже після смерті ОСОБА_4 та складена зі слів свідків більше не надано ніяких довідок відповідних житлових органів, які б свідчили про те, що заявник ОСОБА_3 з лютого 2012 року по день смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав за місцем проживання спадкодавця, нарахування комунальних платежів на дві особи, тощо.

Таким чином, заявником не надано належних, обґрунтованих та достатніх доказів на підтвердження того, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, що підтверджують сукупність фактів, необхідних для встановлення факту проживання однією сім'єю.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що заявник не довів вимог, заявлених у порядку статті 1264 ЦК України, про його проживання зі спадкодавцем до дня її смерті не менше п'яти років.

Оскільки суд першої інстанції не вірно застосував норми матеріального права та ураховуючи фактичні обставини справи, вимоги закону, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для його зміни в частині правового обґрунтування відмови в задоволенні позову, зазначивши, що заявником не доведено факт що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, що підтверджують сукупність фактів, необхідних для встановлення факту проживання однією сім'єю.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 01 березня 2018 року у цій справі змінити в частині правового обґрунтування відмови у заяві ОСОБА_3.

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Оріхівська міська рада Запорізької області з підстав правового обґрунтування зазначеного в мотивувальній частині постанови апеляційного суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.07.2018 року.

Головуючий Судді: