Провадження № 2/229/573/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 липня 2018 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря Пантелєєвої Є.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Дружківки цивільну справу по позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом.

В позовній заяві, яка надійшла до суду 15 травня 2018 року, позивач ОСОБА_1 вказав, що згідно з договором міни квартир від 08 квітня 1998 року йому належить квартира АДРЕСА_1. У квартирі зареєстровані ОСОБА_3 (син), ОСОБА_2 (колишня дружина). 15 лютого 2013 року шлюб з ОСОБА_2 було розірвано. З 2013 року відповідачі мешкають у м. Москві Російської Федерації. У квартирі відсутні їх особисті речі, одяг. Своїми діями відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 чинять перешкоди позивачу у користуванні і розпорядженні своєю власністю. Позивач несе витрати по сплаті комунальних послуг за відповідачів. Позивач просить суд усунути перешкоди у здійсненні права власності та в користуванні, визнавши відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловою площею квартирою № 245 у будинку № 51 по вулиці Космонавтів в м. Дружківка Донецької області.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином: судовою повісткою. До суду він надав заяву, в якій просить розглянути цивільну справу без його участі. Надав згоду на заочний розгляд справи.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, виклик відповідачів здійснювався шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Дружківського міського суду Донецької області (http://court.gov.ua/fair) та шляхом направлення судових повісток за останньою відомою адресою реєстрації відповідачів.

Суд, отримавши згоду позивачів, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

10 грудня 1994 року сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. Мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до договору міни квартир 08 квітня 1998 року № 323, квартира №245, що знаходиться у будинку № 51 по вулиці Космонавтів м. Дружківка Донецької області зареєстрована за ОСОБА_1 (а.с.9).

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 15 лютого 2013 року № 2/229/176/2013 був розірваний шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. В рішенні суду вказано, що сторони припинили шлюбні відносини у 2012 році (а.с.10).

Тобто, квартира №245, що знаходиться у будинку № 51 по вулиці Космонавтів м. Дружківка Донецької області, була придбана позивачем у період шлюбу з відповідачем ОСОБА_2

Статтею 22 КпШС України, в редакції, чинній на момент набуття вищевказаної квартири у власність, встановлено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Доказів розподілу спільного майна подружжя після розірвання шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_2 позивачем суду не надано.

Тобто, вищевказана квартира є спільним сумісним майном, набутим подружжям ОСОБА_2 у шлюбі, отже, відповідач ОСОБА_2 є співвласником вказаної квартири.

Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до актів б/н від 08 травня 2018 року, складених територіальним комітетом №1 «Южний» м. Дружківка Донецької області, з січня 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не проживають у ІНФОРМАЦІЯ_2. Місце перебування м. Москва Російської Федерації (а.с.7-8).

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частинами першою, другою статті 319 ЦК України, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Статтею 346 ЦК України врегульовані підстави припинення права власності, а саме: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викуп пам'яток культурної спадщини; примусове відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; реквізиція; конфіскація; припинення юридичної особи чи смерті власника.

Виходячи з цього, відповідач ОСОБА_2 не втратила право власності на вищевказану квартиру, в силу вимог статей 319, 321 ЦК України.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки положення частини другої статті 405 ЦК України не розповсюджуються на спірні правовідносини.

Така правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року № 61-4509св18.

Разом з тим, вимоги позивача про визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житлом - квартирою № 245 у будинку № 51 по вулиці Космонавтів в м. Дружківка Донецької області суд вважає обґрунтованими.

Та обставина, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований у квартирі позивача, порушує його права як власника квартири, а саме: позивач, не отримуючи ніяких доходів відповідача, оплачує за нього комунальні послуги. Крім того, він не має можливості розпорядитися майном, яке йому належить.

Відповідач є членом сімї власника квартири його сином, але він з 2014 року не проживає у квартирі без поважних причин, тобто, відповідно до ст. 405 ЦК України, він втратив право на користування цим житлом, тому позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 10, 13, 263, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 власністю квартирою № 245 у будинку № 51 по вулиці Космонавтів в м. Дружківка Донецької області, визнавши ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житлом квартирою № 245 у будинку № 51 по вулиці Космонавтів в м. Дружківка Донецької області.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 11 липня 2018 року.

Суддя: С. О. Рагозіна