Провадження №: 8/755/12/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гончарука В.П.,

за участі секретарів Краснової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2015 року ухваленого у справі № 755/32663/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та за час затримки виплати належних сум при звільненні, донарахування та виплату одноразових і щомісячних премій, донарахування та виплату вихідної допомоги та перерахунок розміру середньої заробітної плати, суд, -

учасники справи:

представник позивача ОСОБА_2;

представники відповідавча : Баган Т.Ф., Панамаренко Д.М.

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що він працював у відповідача на посаді бухгалтера-ревізора 1 категорії відділу внутрішнього аудиту по 18.11.2014 року. Згідно з наказами відповідача від 12.11.2014 року №89/ок та від 18.11.2014 року №512 - його було звільнено з займаної посади 18.11.2014 року в зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України. Він є членом первинної профспілкової організації КРРТ і відповідно до ст.43 КЗпП України міг бути звільнений лише за попередньою згодою профспілкового комітету. Однак, відповідно до листа ППО КРТ генеральному директору КРРТ від 11.11.2014 року №89, останнім було відмовлено в наданні згоди на розірвання трудового договору з ним (ОСОБА_1). Крім цього, відповідно до ст.49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган не пізніше трьох місяців з часу прийняття рішення проводить консультації з професійними профспілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення. Дану вимогу відповідачем не було виконано. Аргументація відповідача щодо підстав необхідності скорочення працівників є невідповідною. Ухвалами Тельманівського районного суду Донецької області від 14.07.2014 року та від 17.07.2014 року Генеральному директору КРРТ Півнюку О.В. заборонено самостійно затверджувати штатний розпис і встановлювати чисельність працівників, затверджувати структуру, приймати на роботу і звільняти працівників, укладати з ними трудові договори. Наказ від 12.08.2014 року про скорочення штату і чисельності працівників КРРТ скасований наказом КРРТ №448 від 29.09.2014 року. Вказані обставини свідчать про те, що він був звільнений без законної підстави. Крім цього, безпідставно та незаконно була не нарахована та невиплачена одноразова премія з нагоди державного та професійного свята по одному посадовому окладу до Дня незалежності України та Дня працівників радіо, телебачення та зв'язку. Виплати вказаних премій передбачені умовами Колективного договору, додатками до нього, наказами. Підстав для позбавлення його премії не було. У вересні та жовтні 2014 року йому було зменшено розмір щомісячної премії із 100% до 50%, передбаченої п.5.12 Колективного договору, а за вересень та листопад 2014 року взагалі не нарахована та не виплачена. І на такі дії підстав також не було, і це є порушенням Колективного договору. Виплачена йому вихідна допомога при звільненні у розмірі 6 658,2 грн., є невідповідною, оскільки розрахунок робився без врахування визначеної Колективним договором суми премій, що потягло за собою і невірний розрахунок середньоденної заробітної плати. Враховуючи викладені обставини та факти, обґрунтування, звернувся до суду з даним позовом та просив: суд визнати незаконними та скасувати накази про його звільнення; поновити його на роботі; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу; визначити розмір середньоденної плати в сумі 475,04 грн.; зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити йому невиплачені премії до Дня Незалежності України та Дня працівників радіо, телебачення та зв'язку по 3 881,00 грн.; зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити йому ненараховану та невиплачену премію за основні результати виробничої та фінансово-господарської діяльності за серпень-листопад 2014 року в сумі 8 238,31 грн.; зобов'язати відповідача донарахувати та виплатити вихідну допомогу в розмірі 4 030,20 грн.; стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки виплати йому сум при звільненні по день фактичного розрахунку та допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та за час затримки виплати належних сум при звільненні, донарахування і виплату одноразових і щомісячних премій, донарахування та виплату вихідної допомоги та перерахунок розміру середньої заробітної плати було відмовлено (а.с. 195-203, Том 2).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилено, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 червня 2015 року - залишено без змін (а.с. 231-233, Том 2).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 було відхилено, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року було залишено без змін (а.с. 217-219, Том 3).

В обґрунтування заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 посилаdся на наступні обставини.

Під час розгляду цивільної справи за його позовом, судами першої та апеляційної інстанції, в основу рішень було покладено наказ №378 від 12.08.2014 «Про скорочення штату і чисельності працівників Концерну радіомовлення, радіозв'язку і телебачення» на підставі якого було вже видано наказ про звільнення ОСОБА_1 № 89/ок від 12.11.2014 року та наказ № 512 від 18.11.2014 року.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.05.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 разом з іншими позивачами було відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 15.07.2015 року, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.05.2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким визнано протиправним та скасовано наказ генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення «Про скорочення штату і чисельність працівників Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення» від 12.08.2014 №378.

Заявник наполягає на тому, що оскільки підставою для його звільнення за наказами № 89/ок від 12.11.2014 року та № 512 від 18.11.2014 року, став саме скасований судом наказ генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення №378 від 12.08.2014, всі видані в подальшому на його підставі накази повинні бути скасовані, в тому числі і про його звільнення.

В судовому засіданні представник заявника підтримав подану заяву в повному обсязі та просив задовольнити з підстав викладених у її змісті.

Представник відповідача проти задоволення заяви заперечував в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на заяву, та вважає, що вказані позивачем підстави для перегляду рішення суду не є нововиявленими.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2015 року ухваленого у справі № 755/32663/14-ц підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КЗпП України працівники мають право, зокрема, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності.

Частиною 1 ст. 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Частиною 2 цієї статті Кодексу визначено перелік підстав для перегляду рішення, постанови або ухвали суду у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з 21.07.2008 року працював у Концерні радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, був прийнятий на посаду бухгалтера-ревізора 2 категорії, а з 01.12.2011 року - переведений на посаду бухгалтера-ревізора 1 категорії. Згідно наказу Генерального директора Концерну РРТ Півнюка О.В. №89/ок від 12.11.2014 року ОСОБА_1 - бухгалтер-ревізор 1 категорії відділу внутрішнього аудиту, звільнений з займаної посади у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників п.1 ст.40 КЗпП України, згідно до наказу Концерну РРТ №378 від 12.08.2014 року. Наказом №512 від 18.11.2014 року встановлено датою звільнення ОСОБА_1 - 18.11.2014 року.

В свою чергу, оспорювані накази про звільнення позивача, були видані на підставі раніше прийнятого та підписаного генеральним директором Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення Півнюком О.В. наказу №378 від 12.08.2014 «Про скорочення штату і чисельності працівників Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення».

В даному наказі містився список працівників, які підлягали скороченню з займаних ними посад, серед яких,зокрема, була зазначений позивач.

Як вже було акцентовано судом під час винесення рішення від 26.06.2015 вирішення питання щодо доцільності скорочення чисельності та штату працівників, враховуючі позовні вимоги з якими звернувся ОСОБА_1, не відноситься до компетенції суду. Суд лише зобов'язаний перевірити правильність дотримання відповідачем вимог закону під час звільнення його працівників, в разі дійсної наявності скорочення.

Відповідно до абз.2 п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30.03.2012 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» зазначено, обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Як вже зазначалося раніше, накази № 89/ок від 12.11.2014 року та № 512 від 18.11.2014 року були видані на підставі наказу №378 від 12.08.2014, отже за своєю суттю вони є підґрунтям для подальших дій спрямованих на вивільнення працівників Концерну.

Дотримання відповідачем вимог закону під час винесення наказу №378 від 12.08.2014 року була перевірена судом в ході розгляду справи за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_16, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_1, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення про визнання протиправним та скасування наказу генерального директора про скорочення штату та чисельності.

Так, рішенням Апеляційного суду Київської області від 15.07.2015 року, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.05.2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким визнано протиправним та скасовано наказ генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення «Про скорочення штату і чисельність працівників Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення» від 12.08.2014 №378.

Отже, обставина щодо порушення відповідачем вимог закону під час винесення наказу №378 від 12.08.2014, як встановлено рішенням Апеляційного суду Київської області від 15.07.2015 року, фактично існувала на момент розгляду справи та винесення рішення Дніпровським районним судом м. Києва.

Вбачається, що позивач окрім власних припущень жодного документально підтвердження цих обставин не мав, лише звернувшись з колективним позовом до суду такі твердження отримали процесуальне оформлення у вигляді повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин у формі рішення Апеляційного суду Київської області від 15.07.2015 року.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових зборів» при розгляді трудових спорів, пов'язаних зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясовувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом законодавства, що регулюють вивільнення працівника.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30.03.2012 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» обставини, які є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Враховуючи, що процедура скорочення чисельності та штату працівників, оформлена у вигляді наказу №378 від 12.08.2014 визнана протиправною та відповідний наказ скасовано, під час винесення рішення Дніпровським районним судом м. Києва від 26.06.2015, не була відома позивачу, а тому за своєю природою є істотною, а тому суд приходить до висновку, що вона може бути віднесена до нововиявлених.

За таких обставин, заява ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами підлягає частковому задоволенню, а саме щодо вимог про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення № 89/ок від 12.11.2014 року та № 512 від 18.11.2014 року, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В іншій частині заявлені позовні вимоги, виходячи з положень ст.423 ЦПК України, за переконанням суду не можуть бути переглянуті виходячи з суті нововиявлених обставин вказаних позивачем, оскільки той факт, що наказ №378 від 12.08.2014 «Про скорочення штату і чисельності працівників Концерну радіомовлення, радіозв'язку і телебачення» визнано протиправним та скасовано жодним чином не впливає на їх вирішення, з можливим подальшим прийняттям іншого за змістом рішення.

Судовим розглядом встановлено та не заперечується сторонами, що заявник ОСОБА_1 з 21.07.2008 року працював у Концерні радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, був прийнятий на посаду бухгалтера-ревізора 2 категорії, а з 01.12.2011 року - переведений на посаду бухгалтера-ревізора 1 категорії. Згідно наказу Генерального директора Концерну РРТ Півнюка О.В. №89/ок від 12.11.2014 року ОСОБА_1 - бухгалтер-ревізор 1 категорії відділу внутрішнього аудиту, звільнений з займаної посади у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників п.1 ст.40 КЗпП України, згідно до наказу Концерну РРТ №378 від 12.08.2014 року. Наказом №512 від 18.11.2014 року встановлено датою звільнення ОСОБА_1 - 18.11.2014 року..

Спірні накази були видані на підставі наказу №378 від 12.08.2014 «Про скорочення штату і чисельності працівників Концерну радіомовлення, радіозв'язку і телебачення», яким було прийнято рішення про скорочення штатної чисельності дирекції Концерну в зв'язку зі збільшенням у 2013 році кількості штатних одиниць дирекції на 30%, а за три роки майже в 2 рази та зменшення при цьому штатної чисельності працівників філій.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 15.07.2015 року, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.05.2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким визнано протиправним та скасовано наказ генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення «Про скорочення штату і чисельність працівників Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення» від 12.08.2014 №378.

Отже, на момент розгляду справи судом підстава, з якою відповідач пов'язував звільнення ОСОБА_1, тобто наказ про скорочення штату та чисельності працівників Концерну, перестала існувати, оскільки даний наказ визнано незаконним.

Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в т.ч. ліквідації,реорганізації,банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Тому, будь-які правові підстави за для звільнення позивача на підставі положень п.1 ст.40 КЗпП України відсутні, а отже, суд приходить до висновку про те, що звільнення позивача з забманої посади є незаконним.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про визнання незаконними та скасування наказів № 89/ок від 12.11.2014 року та № 512 від 18.11.2014 року про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України

Закон у відповідності до вимог ч. 1 ст. 235 КЗпП України не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій ст. 235 КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про поновлення позивача на посаді бухгалтера ревізора 1 категорії відділу внутрішнього аудиту з 18 листопада 2014 року.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100(далі - Порядок) і обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці, що передують події, з якою пов`язана виплата.

Надані відповідачем довідки про доходи ОСОБА_1 не приймаються судом за основу під час розрахунку через їх невідповідність вимогам чинного законодавства та здійснюється судом самостійно на підставі наявних матеріалів справи.

Так, згідно пункту 3 розділу ІІІ Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, останні два місці роботи ОСОБА_1 протягом яких він отримував заробітну плату були вересень та жовтень 2014 року. Заробітна плата ОСОБА_1 враховуючи кількості фактично відпрацьованих днів в вересні 2014 року становить 4 207,84 грн. за 12 днів, в свою чергу за жовтень заробітна плата складає 5 926,76 грн. за 23 днів. ( а.с. 66-67 т.1).

Таким чином, середня заробітна плата ОСОБА_1 за останні два місяці дорівнює 5 067,30 грн.

Пунктом 5 розділу ІV Порядку передбачено, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Кількість фактично відпрацьованих ОСОБА_1 днів за вересень та жовтень 2014 року - 12 і 23 відповідно.

Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.11.2014 року по 18.06.2018 року у розмірі 219 506, 21 грн.

З огляду на те, що суд прийшов до висновку про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 18.11.2014 року по 18.06.2018 року, підстави для задоволення вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відсутні.

На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та за час затримки виплати належних сум при звільненні, донарахування та виплату одноразових і щомісячних премій, донарахування та виплату вихідної допомоги та перерахунок розміру середньої заробітної плати - підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В силу п.п.2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України та ч.5 ст.235 КЗпП України рішення в частині поновлення на роботі та в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за один місяць вимушеного прогулу слід допустити до негайного виконання.

Питання, щодо стягнення судових витрат в межах даної цивільної справи було вирішено у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 43, 46 Конституції України, ст.ст. 40, 235 КЗпП України, ст. 27 Закону України «Про оплату праці», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30.03.2012 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», Постановою Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових зборів», Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, та керуючись ст.ст. 7-13, 76-81, 139, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2015 року ухваленого у справі № 755/32663/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та за час затримки виплати належних сум при звільненні, донарахування та виплату одноразових і щомісячних премій, донарахування та виплату вихідної допомоги та перерахунок розміру середньої заробітної плати - задовольнити .

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 26.06.2015 року за позовом ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та за час затримки виплати належних сум при звільненні, донарахування та виплату одноразових і щомісячних премій, донарахування та виплату вихідної допомоги та перерахунок розміру середньої заробітної плати скасувати за нововиявленими обставинами.

Позов ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та за час затримки виплати належних сум при звільненні, донарахування та виплату одноразових і щомісячних премій, донарахування та виплату вихідної допомоги та перерахунок розміру середньої заробітної плати - задовольнити частково.

Визнати незаконними та скасувати накази Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення від 12.11.2014 р. № 89/ок та від 18.11.2014 р. №512 про звільнення ОСОБА_1 з посади бухгалтера ревізора 1 категорії відділу внітрішнього аудиту з 18 листопада 2014 р. за п.1 ст.40 КЗпП « в зв»язку зі скороченням чисельності та штату працівників».

Поновити ОСОБА_1 на посаді бухгалтера ревізора 1 категорії відділу внутрішнього аудиту з 18 листопада 2014 р.

Стягнути з Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 18.11.2014 р. по 26.06.2018 р. в розмірі 219 тис. 506 грн. 21 коп.

Стягнути з Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення на користь державного бюджету України 2 195 грн. 6 коп. судового збору.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць за час вимушеного прогулу підлягає негайному викоанню.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення буде складено до 6 липня 2018 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1. тел. НОМЕР_1.

Відповідач: Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, адреса: м.Київ, вул. Дорогожицька, буд.10 ( ).

Суддя: