Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

06 липня 2018 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Ковальчук О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних та інфляційної складової за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Київенерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних та інфляційної складової за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1. Однак, неналежним чином здійснює оплату таких послуг, у зв'язку з чим у перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 9265,89 грн. за послуги з центрального опалення та 16423,54 грн. за постачання гарячої води. Вказаний борг позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача, а також стягнути 5445,72 грн. - 3 % річних та інфляційних витрат. Судові витрати стягнути з відповідача.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив суд справу розглядати без участі позивача, позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідач в судові засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 06.07.18 постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Як вбачається з Довідки Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві від 09.11.17, ОСОБА_1 дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Так, стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов'язаний, зокрема забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Зі змісту ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що споживач, зокрема зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Ч. 2 ст. 638 вказаного Кодексу передбачає, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Стаття 640 вказаного Кодексу зазначає, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Стаття 641 ЦК України чітко вказує, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Проте, в підтвердження факту виникнення між ПАТ «Київенерго» та ОСОБА_1 будь-яких договірних відносин позивач не надав жодного документа. Встановити першопочатково факт взяття на себе з боку відповідача зобов'язань перед позивачем щодо споживання та відповідної оплати послуг з центрального опалення та постачання гарячої води неможливо, адже позивачем жодного належного та допустимого доказу цьому не надано.

Відтак, суд не вбачає, що відповідачем було порушено договірні зобов'язання, про які у позовній заяві вказує позивач, адже їхня наявність жодним чином не встановлена.

Крім того, в обґрунтування суми боргу, яку позивач просить суд стягнути, не надано жодного доказу, який би встановлював споживання відповідачем таких послуг у вказаному обсязі.

Окрім розрахунку заборгованості, складеного позивачем та вимоги, направленої на адресу відповідача щодо сплати 22984,51 грн. інших доказів в матеріалах справи не міститься.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач.

Відповідно до п. 6 вказаної норми індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об'єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відтак, встановити, що саме ОСОБА_1 є споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води на підставі договору, як того вимагає п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» видається неможливим, а також неможливо встановити, що позивачем було надано послуги в тому обсязі, в якому зазначено у позові. Не надано також тарифів, за якими було здійснено обрахунок оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що встановити факт прострочення виконання зобов'язання з боку ОСОБА_1 неможливо, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову також в частині стягнення на користь позивача індексу інфляції та 3% річних.

Враховуючи вищевикладене, недостатність наданих доказів позивачем для встановлення факту виникнення договірних відносин з відповідачем, надання послуг в заявлених обсягах та виникнення заборгованості у зазначеному розмірі, суд вважає за необхідне відмовити у задоволення позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, ст.ст. 16, 202, 525, 526, 610, 611, 612 ЦК України, ст.ст. 1, 20, 19, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 280, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних та інфляційної складової за надані послуги з центрального опалення та постачання гарячої води - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. В. Васильченко