Справа № 462/1889/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/783/1419/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року м.Львів

Справа № 462/1889/14-ц

Провадження № 22-ц/783/1419/18

Апеляційний суд Львівської області в складі:

головуючого Приколоти Т.І.,

суддів Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова, постановлену у м. Львові 16 квітня 2018 року (суддя Румілова Н.М.)

у справі

за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця,-

встановив:

23 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, у якій просить визнати дії старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 неправомірними, а постанову про відкриття виконавчого провадження від 5 жовтня 2017 року та постанову про стягнення виконавчого збору від 9 листопада 2017 року - незаконними. Свої вимоги мотивував тим, що станом на серпень 2016 року ним було виконано рішення суду Залізничного районного суду м. Львова від 15 липня 2014 року за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про зобовязання його демонтувати за власні кошти протягом місяця після вступу рішення у законну силу, господарську споруду з металево-деревяних конструкцій самочинно у будинку на вулиці Зоряній 11 м. Львова. Проте, державний виконавець безпідставно відкрила виконавче провадження 5 жовтня 2017 році у зв»язку з тим, щоб 9 листопада 2017 року винести постанову про стягнення з нього судового збору, хоча в своєму акті від 18 жовтня 2017 році визнала, що боржником в добровільному порядку виконано судове рішення.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20 березня 2018 рокувідмовлено у задоволенні скарги.

Ухвалу суду оскаржує ОСОБА_2 В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення скарги. Зазначає, що виконав рішення суду в першій половині 2016 року.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

У відповідності до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 статті 448 ЦПК України установлено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу. Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ст. 6 Закону). Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Законом. Законодавством України на державного виконавця покладається обов'язок вживати необхідних заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема державний виконавець повинен здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом.

Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 15 липня 2014 року зобовязано Крета М.М. демонтувати за власні кошти протягом місяця після вступу рішення у законну силу, господарську споруду з металево-деревяних конструкцій встановлені самочинно у будинку на вулиці Зоряній, 11 у м. Львові.

19 лютого 2015 року відкрито виконавче провадження ВП №46577135 за виконавчим листом №462/1889/14ц , виданим 25 грудня 2014 року за рішенням суду.

26 травня 2015 року постановою ВП №46577135 Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції закінчено виконавче провадження, зазначено, що складались акти державного виконавця від 3 та 24 березня 2015 року, за невиконання рішення суду щодо боржника. Винесені постанови про накладення штрафу від 10 та 24 березня 2015 року, на підставі п. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» скеровано в органи МВС заяву про внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань про накладення штрафу.

12 лютого 2016 року Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради звернулась до суду з заявою про видачу повторно виконавчого листа за її позовом до ОСОБА_2 про демонтаж господарчої споруди за рішенням суду по цивільній справі №462/1889/14ц.

Встановлено, що 14 вересня 2017 року Залізничною районною адміністрацією повторно скеровано до ВДВС до виконання виконавчий лист про демонтаж самочинно встановленої споруди на виконання рішення суду.

5 жовтня 2017 року постановою ВП №54830815 старшого державного виконавця Залізничного ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження по справі №462/1889/14ц, постанову скеровано ОСОБА_2

18 жовтня 2017 року державним виконавцем складено акт, яким встановлено, що при виході на адресу м.Львів, вулиця Зорянак, 11 боржником в добровільному порядку виконано рішення суду.

9 листопада 2017 року постановою Залізничного відділу державної виконавчої служби м.Львова ГТУЮ у Львівській області закінчено виконавче провадження та постановлено стягнути з боржника ОСОБА_2 виконавчий збір у розмірі 6400грн.

Встановлено, що державним виконавцем вживались заходи примусового виконання рішення суду по цивільній справі №462/1889/14ц.

Згідно п.3 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. За п.9 цієї статті виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що дії державного виконавця є правомірними, оскільки від боржника не надходило стягувачу та державному виконавцю відомостей про виконання ним рішення суду з часу вступу рішення в законну силу до 18 жовтня 2017 року, часу складення акту, державний виконавець діяв в межах своїх повноважень відповідно до вимог Закону «Про виконавче провадження».

Є встановленим, що ОСОБА_2 виконав рішення суду після повторного відкриття виконавчого провадження, був попереджений державним виконавцем належним чином про його відкриття, та в той же час не здійснив заяву про реальне виконання рішення суду.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення такої.

Керуючись: п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Залишити ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 20 березня 2018 рокубез змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 9 липня 2018 року.

Головуючий

Судді