Номер провадження: 22-ц/785/853/18
Номер справи місцевого суду: 505/3408/14-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скаргиОСОБА_2 та ОСОБА_3 на заочне рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18.11.2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

06.08.2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулось до Котовського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки (т. 1, а.с. 2-4), який у подальшому 07.11.2014 року був уточнений, по якому просило звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечними договорами від 11.03.2008 року та від 12.03.2008 року, а саме: нежитлову будівлю у складі камяної будівлі площею 47,8 кв.м літер «А», незакінченої будівництвом нежитлової мансарда (90% готовності) - літер «А-1» та незакінченої будівництвом прибудови (90% готовності) - літер «а», яка розташована в м. Котовську Одеської обл., вул. 8 Березня, номер 14-в, розташована на земельній ділянці площею 451 кв.м. та нежитлову будівлю у складі камяної будівлі площею 132,3 кв.м літери «А, А-1», сарая «Г», огорожі, замощення 1, яка знаходиться в м. Котовськ Одеської області, вул. Петровського 5, яка належить ОСОБА_3 на праві власності шляхом проведення публічних торгів відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та тимчасового Положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна та направлення коштів, отриманих від реалізації предметів іпотеки, на користь позивача в рахунок погашення кредитної заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 08-1 від 04.03.2008 року на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», розмір якої становить - 1 207 684, 67 грн., а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 грн (т. 1, а.с. 66-69).

Заочним рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18.11.2014 року позов задоволений, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечними договорами від 11.03.2008 року та від 12.03.2008 року, а саме: нежитлову будівлю у складі камяної будівлі площею 47,8 кв.м літер «А», незакінченої будівництвом нежитлової мансарда (90% готовності) - літер «А-1» та незакінченої будівництвом прибудови (90% готовності) - літер «а», яка розташована в м. Котовську Одеської обл., вул. 8 Березня, 14-в, розташована на земельній ділянці площею 451 кв.м., яка належить Котовській міській раді та знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_2; нежитлову будівлю у складі камяної будівлі площею 132,3 кв.м літери «А, А-1», сарая «Г», огорожі, замощення 1, яка знаходиться в м. Котовськ Одеської області, вул. Петровського, 5, яка належить ОСОБА_3 на праві власності, шляхом проведення публічних торгів відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та тимчасового Положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна та направлення коштів, отриманих від реалізації предметів іпотеки, на користь позивача в рахунок погашення кредитної заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 08-1 від 04.03.2008 року на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» розмір якої становить - 1 207 684, 67 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір в розмірі 3 654 грн (т. 1, а.с. 76-78).

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13.04.2017 року відмовлено ОСОБА_2 у перегляді вказаного заочного рішення суду (т. 1, а.с. 189).

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням суду, 24.04.2017 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на рішення, по якій просить рішення скасувати, ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема, посилаючись на те, що договір відновлювальної кредитної лінії від 04.03.2008 року ніколи не укладався ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 198-201).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 04 травня 2017 року було відкрито провадження в справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 232-233).

24.04.2017 року ОСОБА_3 подав заяву про приєднання апеляційної скарги ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 223-225). Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 04 травня 2017 року було відмовлено у відкритті апеляційного провадження, оскільки ОСОБА_3, який є відповідачем в даній справі, порушив встановлений порядок оскарження заочного рішення та не звертався до суду першої інстанції з заявою про перегляд заочного рішення (т. 1, а.с. 235-236).

В процесі розгляду справи з метою перевірки доводів апеляційної скарги та правильного вирішення справи по суті судом апеляційної інстанції витребувались з ВДВС Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області необхідні матеріали виконавчих проваджень № 46650453 та № 46650362 стосовно стягнення грошовий коштів з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно на користь ПАТ «Державний ощадний банк України», та № 49657348 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» предмету іпотеки (т. 2, а.с. 12), а також матеріали кримінальної справи № 1-260/11 та цивільних справ № 1516/5174/2012, 505/775/15-ц, 505/1049/15-ц, 505/3470/14-ц, 505/813/14, 22-ц/925/2010 з Котовського міськрайонного суду Одеської області (т. 2, а.с. 13, 14-15). 28.07.2017 року до суду апеляційної інстанції надійшов лист з матеріалами справ № 1516/5174/2012, 505/775/15-ц, 505/813/14. Вказаним листом було повідомлено, що справа № 505/3470/14-ц знаходиться в суді апеляційної інстанції, а справа № 22-ц/925/2010 розглядалась Балтським районним судом Одеської області (т. 2, а.с. 19). 28.07.2017 року до суду також надійшли матеріали кримінальної справи № 1-260/11 (т. 2, а.с. 24). 01.08.2017 року до Балтського районного суду Одеської області був надісланий запит щодо справи № 22-ц/925/2010 (т. 2, а.с. 21), у відповідь на який 16.08.2017 року було повідомлено, що вказана справа знищена в звязку з закінченням терміну зберігання (т. 2, а.с. 22). 18.08.2017 року до апеляційного суду надійшли матеріали запитуваних виконавчих проваджень № 46650453, № 46650362 та № 49657348 (т. 2, а.с. 25-184).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 22.11.2017 року матеріали цивільної справи за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки були передані до Балтського районного суду Одеської області для розгляду заяви про перегляд заочного рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18.11.2014 року (в звязку з неможливістю утворити склад суду) (т. 3, а.с. 52-55). Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 03.04.2018 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення було вирішено залишити без задоволення (т. 3, а.с. 150-152).

25 квітня 2018 року ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу на заочне рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18.11.2014 року. В своїй скарзі апелянт просить рішення скасувати, ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема, посилаючись на те, що договір відновлювальної кредитної лінії від 04.03.2008 року ніколи не укладався ОСОБА_4 (т. 3, а.с. 157-160). Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10.05.2018 року за апеляційною скаргою ОСОБА_3 було відкрито апеляційне провадження (т. 3, а.с. 173-175).

В процесі розгляду справи 13.06.2018 року ПАТ «Державний ощадний банк України» подали заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_2, в якій зазначили, що апеляційна скарга ж передчасною, оскільки відсутнє рішення суду про визнання іпотечних договорів недійсними; висновок судово-почеркознавчої експертизи, проведений в рамках кримінальної справи, не є доказом по цивільній справі, та не може бути покладений в основу рішення суду. Також ПАТ «Державний ощадний банк України» зазначили, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, а також повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, дав належну оцінку наявним в справі доказам, тому просять залишити без змін оскаржуване рішення суду (т. 3, а.с. 5-6).

Відзив або заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції не надходили.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та представник ОСОБА_5 апеляційні скарги підтримали. Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 належним чином не виконав зобовязання перед ПАТ «Державний ощадний банк України». В якості забезпечення виконання зобовязання між банком та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір. Однак, вона разом з ОСОБА_3 не виконала вимоги іпотекодержателя щодо добровільного звільнення приміщення, а оскільки борг по кредитному договору так і не був сплачений, то суд вирішив задовольнити позовні вимоги та звернути стягнення на предмет іпотеки.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та, відхиляючи доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи 04 березня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Балтського відділення № НОМЕР_1 «Ощадбанк» та ОСОБА_4 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 08-1 на суму 500 000 грн, під 16,5 % річних строком до 04 березня 2018 року (т. 1, а.с. 5-10).

В якості забезпечення виконання вказаного договору 11.03.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Балтського відділення № НОМЕР_1 «Ощадбанк» та ОСОБА_2 був укладений Договір про іпотеку (реєстровий номер 789), предметом якого стали: нежитлова будівля у складі камяної будівлі площею 47,8 кв.м. літер «А», незакінчена будівництвом нежитлова мансарда (90% готовності) літера «А-1» та незакінчена будівництвом прибудова (90% готовності) літер «а», яка знаходиться в м. Котовську Одеської області вул. 8 Березня, номер 14-в (чотирнадцять «в»), розташована на земельній ділянці площею 451 кв.м., яка належить Котовській міській раді та знаходиться у фактичному користуванні Іпотекодавця (довідка № 30-30-03/13, видана міським відділом земельних ресурсів 31.08.2007 року). Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності відповідно до свідоцтва про право власності, виданим виконавчим комітетом Котовської міської ради 11.07.2006 року, зареєстрованим в КП «Котовське міськрайонне бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» в книзі №1, запис « 127, реєстраційний № 8788669, та відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17980493, виданим 04.03.2008 року КП «Котовське міськрайонне бюро технічної інвентаризації» та РОН. (т. 1, а.с. 11-14).

Крім того, в якості вище зазначеного зобовязання ОСОБА_4 12.03.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Балтського відділення № НОМЕР_1 «Ощадбанк» та ОСОБА_3 був укладений Договір про іпотеку(реєстровий номер 808), предметом якого стало нерухоме майно: нежитлова будівля у складі камяної будівлі площею 132,3 кв.м. літери «А,А-1», сарай «г», огорожа, замощення 1, які знаходяться в м. Котовську Одеської області вул. Петровського, номер 5 (пять). Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності відповідно до договору дарування, посвідченим приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу ОСОБА_6 31.10.2001 року по реєстру № 2997, зареєстрованим в Комунальному підприємстві «Котовське міськрайонне бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» в книзі № 4, запис 333, реєстраційний № 15312468, та відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18038916, виданим 11.03.2008 року КП «Котовське міськрайонне бюро технічної інвентаризації» та РОН (т. 1, а.с. 15-18).

З матеріалів справи вбачається, що Банк за укладеним договором відновлювальної кредитної лінії № 08-1 виконав належним чином та надав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 500 000 грн. Однак позичальник у встановлені договором строки своїх зобовязань не виконував внаслідок чого в нього утворилась заборгованість. Відповідно до розрахунку, наданому позивачем до суду першої інстанції, станом на 15.05.2014 року заборгованість ОСОБА_7 за кредитним договором дорівнює 1 207 684, 67 грн, яка складається з: - простроченого основного боргу по кредиту 499 000,00 грн; прострочених процентів за користування кредитом 438 513,79 грн; пені за прострочений основний борг по кредиту - 95 612,61 грн; пені за прострочені проценти за користування кредитом - 174 558,27 грн (т. 1, а.с. 19-22).

Як вбачається з матеріалів справи ВАТ «Державний ощадний банк України» надсилали ОСОБА_2 та ОСОБА_5 повідомлення про усунення порушення умов договору № 08-1 від 04 березня 2008 року (№ 734,731,733 від 16.05.2014 року), якими відповідачі повідомлялись про те, що у випадку непогашення заборгованості Банк буде змушений звернутися до суду з відповідним позовом. Крім того Банком направлялись ОСОБА_2 та ОСОБА_5 вимоги про звільнення іпотечних приміщень (№ 735,732,734 від 16.05.2014 року), якими відповідачі, також, повідомлялись про те, що в разі невиконання вимог про звільнення приміщень в добровільному порядку Банком буде вжито заходів щодо захисту порушених прав в судовому порядку згідно з вимогами чинного законодавства України (т. 1, а.с. 25-29).

В звязку з невиконанням вимог Банк звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до п. 3.2.3. договору відновлювальної кредитної лінії № 08-1 при виникненні простроченої заборгованості за кредитом, процентами, комісійними винагородами та іншими платежами, Банк вправі здійснити погашення заборгованості шляхом звернення стягнення на майно, що передано в забезпечення виконання зобовязань за договором забезпечення (т. 1, а.с. 8).

Відповідно до п.п. 2.1.9 Договору про іпотеку від 11 березня 2008 року (реєстровий № 789) та до п.п. 2.1.9 Договору про іпотеку від 12 березня 2008 року (реєстровий № 808) в разі коли в момент настання терміну виконання іпотекодавцем будь-якого зобовязання, що випливає з кредитного договору (№08-1 від 04 березня 2008 року) вказане зобовязання не буде виконано, а також у разі інших підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачених договором, іпотекодержатель отримає право звернути стягнення на предмет іпотеки на свій розсуд переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця (т. 1, а.с. 12, 16).

Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За ч. 1 ст. 12 зазначеного Закону у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 вказаного Закону у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Стаття 41 Закону України «Про іпотеку» вставновлює, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Отже, в звязку з невиконанням грошового зобовязання Банк звернувся до суду з вимогою звернути стягнення на предмет іпотеки до іпотекодавців. Оскільки ані процесуальним, ані матеріальним законодавством не передбачено обовязку залучення безпосередньо боржника до участі в таких справах, адже Банк, користуючись наданими йому діючим законодавством правами, звернувся до суду до іпотекодавців, суд відхиляє відповідні доводи апеляційних скарг ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Відхиляючи інші доводи апеляційних скарг суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами в рамках інших проваджень, постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27.10.2011 року по кримінальній справі № 1-260/11 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ст. 366 та ст. 222 КК України, встановлено, що він підробив кредитний договір та отримав за ОСОБА_4 500 000 грн.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 25.04.2014 року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_4 до ПАТ «Ощадбанк» (справа № 505/813-14ц) та визнано неукладеним договір відновлювальної кредитної лінії № 08-1 від 04 березня 2008 року, яке, однак, рішенням Апеляційного суду Одеської області від 27.11.2014 року було скасовано в звязку з тим, що вимога про визнання правочину неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.04.2015 року рішення Апеляційного суду Одеської області від 27.11.2014 року було залишено без змін (т. 1, а.с. 205-211). Суд розяснює відповідачам, що ані кредитний договір від 04 березня 2008 року, ані іпотечні договори у встановленому законом порядку не визнавалися недійсними. При цьому посилання апелянтів на те, що кредитний договір №08-1 від 04 березня 2008 року ніколи не укладався з ОСОБА_4, а тому оскільки кредитного зобовязання не виникало, то і похідного від нього іпотечного, як наслідок, також не виникало апеляційним судом відхиляються. Вказаний договір не є нікчемним, а є оспорюваним, тому для анулювання його правових наслідків слід було визнавати його недійсним у судовому порядку. Право на предявлення позову належить стороні, яка вважає свої права порушеними внаслідок укладення цих договорів, тобто ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Щодо інших доводів апелянтів апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Рябих проти Російської Федерації», у справі «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. При розгляді цієї справи таких порушень не встановлено, а доводи апелянтів щодо неврахування факту підробки підпису на договорі не спростовують встановлених юридичних презумпцій та не враховують встановлений законом порядок захисту цивільних прав, який в свою чергу хоча і обирається особою самостійно, проте повинен враховувати специфіку спірних правовідносин.

Таким чином, враховуючи вище наведене оскільки за встановленими обставинами справи доводи апеляційних скарг не спростували вірних по суті спору висновків суду першої інстанції, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін на підставі ст. 375 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Одеської області,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18.11.2014 року - залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10

Повний текст постанови виготовлено 13 липня 2018 року.

Суддя апеляційного суду Одеської області А.І. Дрішлюк

05.07.2018 року м. Одеса