Справа №329/527/18
Провадження №2/329/205/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 року смт Чернігівка

Чернігівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Проценко А.М.,

за участю секретаря судових засідань Сивак В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу у за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

До суду з позовною заявою звернулася ОСОБА_2, в якій просить розірвати шлюб з ОСОБА_3 та після такого розірвання залишити їй прізвище ОСОБА_2.

25.04.1987 позивач та відповідач уклали шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського районного управління юстиції Запорізької області. Від шлюбу вони мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з ними. В період спільного проживання чоловік пиячив, вчиняв сварки, внаслідок чого збереження сім 'ї стало суперечити інтересам позивача ОСОБА_2 В позовній заяві також зазначено, що майно подружжя поділили добровільно.

В зв'язку з наведеним позивач просить розірвати шлюб з ОСОБА_3 в судовому порядку.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явилася, однак надіслала на адресу суду клопотання про розгляд справи без її участі, де зазначила, що позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому вказав, що проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Суд, об'єктивно, повно та всебічно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

25.04.1987 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 25.04.1987 виконкомом Новоказанкуватської сільської ради Чернігівського району Запорізької області, актовий запис №02. Дружині присвоєно прізвище ОСОБА_2.

В шлюбі у подружжя народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивач в позовній заяві стверджує, а відповідач в силу визнання позову цього не заперечує, що сімейне життя у них не склалося і ніхто з них не має бажання цього робити. Крім того, позивач наполягає на розірванні шлюбу в зв'язку з постійним пияцтвом її чоловіка, що суперечить її власним інтересам, оскільки на грунті цього в сім'ї відбувалися сварки. Неповнолітніх дітей подружжя не має. Майно, нажите у шлюбі, поділили добровільно.

Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Шлюб розривається судом у відповідності до ст. 109 Сімейного кодексу України, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Частиною 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, що визначено ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України.

Приймаючи до уваги той факт, що відповідач позов визнає, суд вважає, що причини, що спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Позивач при реєстрації шлюбу змінювала прізвище, однак просила суд залишити прізвище ОСОБА_2.

Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, права неповнолітніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110-115 СК України, ст.ст. 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_1, виданий Приазовським РВ УМВС України в Запорізькій області 24 квітня 2000 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_2, виданий Приазовським РВ УМВС України в Запорізькій області 7 грудня 1999 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) про розірвання шлюбу задовольнити в повному обсязі.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 25 квітня 1987 року виконавчим комітетом Новоказанкуваської сільської ради Чернігівського району Запорізької області, про що зроблено актовий запис №02.

ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишити прізвище ОСОБА_2

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.М.Проценко