печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2018 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Новака Р.В.

при секретарі Владіміровій О.К.

справа № 757/31035/15-Ц

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

представник позивача: ОСОБА_3

представник відповідача: ОСОБА_4

вимоги позивача: визнання заповіту від 01.12.2014 недійсним

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити дії щодо укладення договору, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 84 років померла рідна тітка позивача. Ще за час свого життя в 2011 році, тітка позивача склала заповіт, в якому належне майно заповіла позивачу. 01.12.2014 померлою було складено новий заповіт, який позивач, вважає, було складено, під впливом насильства, обману, помилки або ж в момент його вчинення тітка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. На підставі наведеного, позивач вважає, що під час вчинення та посвідчення заповіту від 01.12.2014, як розпорядження тітки позивача на випадок її смерті, не було дотримано таких вимог до правочину як вільне волевиявлення його учасника, ОСОБА_5, яке повинне відповідати його внутрішній волі.

Згідно заперечень та відзиву проти позову, згідно яких відповідач заперечував проти позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, просив відмовити в задоволенні позову.

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не було проведено, оскільки зазначені клопотання заявлені не були.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, ІНФОРМАЦІЯ_4, у віці 84 років, померла рідна тітка позивача та відповідача - ОСОБА_5. До смерті та на момент самої смерті, померла постійно проживала за адресою: АДРЕСА_3.

За час свого життя в 2011 році, померла склала заповіт, в якому належне майно заповіла позивачу. Після чого, 01.12.2014, померлою було складено ще один заповіт, в якому належне майно заповіла позивачу та відповідачу в рівних частках.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, в цілому підтвердили пояснення відповідача щодо його спільного проживання з померлою. Разом з тим, слід зазначити, що суд критично ставиться до показів зазначених свідків, вважає їх такими, що викликають сумніви щодо їх правдивості та неналежними доказами, оскільки покази свідків, не тільки не підтверджуються матеріалами справи, які не містять будь-якого підтвердження обставин справи, а й спростовуються матеріалами справи. Так, свідок ОСОБА_6, яка допитувалась за клопотанням відповідача та його представника, на думку суду була підготована до надання показів, на користь відповідача, оскільки свої вільні пояснення розпочала з фрази «ОСОБА_9 часто приходила та постійно скаржилася на племінницю, племінниця не приїжджає, не допомагає…». При цьому зазначила, що «…на ОСОБА_7 ніколи не скаржилася, навпаки…». Свідок ОСОБА_7 показав, що йому нічого не відомо про конфлікти чи сварки в квартирі померлої, та про виклики поліції. Свідок ОСОБА_8 не зміг впевнено та детально розповісти про стосунки позивача та відповідача з померлою, обмежився загальною фразою «нібито нормальні» та «про конфлікти не знаю, ніби не чув», тривалість їх спільного проживання описав «не можу сказати, але довгенько», «племінниця може й приходила, коли мене немає. Не можу остаточно сказати чи приходила часто, чи не часто, чи приходила, чи зовсім не приходила», «…племінник, ». Крім того, згідно показів ОСОБА_8, незважаючи на те, що відповідач прожив поруч з померлою ОСОБА_5 в квартирі, яка знаходиться поруч з квартирою свідка «… до моменту смерті, багато, років десять, тривалий час…», свідку нічого не було відомо про сварки між померлою ОСОБА_5 та відповідачем. Крім того, свідок ОСОБА_8 охарактеризував відповідача «… тихоня такий… в нетрезвому не зустрічав його…».

Разом з тим, зазначені покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7, не підтверджуються та спростовуються матеріалами справи. Так, згідно постанови від 10.10.2011 06.10.2011 до Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві звернулась із заявою ОСОБА_5 з приводу того, що 02.10.2011 за місцем проживання, в приміщенні квартири АДРЕСА_1, племінник ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинив сімейну сварку в ході якої кричав та ображав різними нецензурними словами. Перевіркою вказаної інформації встановлено, що ОСОБА_5 мешкає разом із своїм рідним племінником - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2. На протязі тривалого часу ОСОБА_2 не працевлаштований, веде антигромадський спосіб життя, зловживає спиртними напоями, вчиняє сімейні сварки в ході яких кричить та ображає ОСОБА_5 різними нецензурними словами. Так, 02.10.2011 ОСОБА_2, перебуваючи в черговому запої, вчинив сімейну сварку в ході якої ображав свою рідну тітку - ОСОБА_5 різними нецензурними словами, чим вчинив психологічне насильство в сім?ї, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. За результатами проведеної перевірки з ОСОБА_2 проведено профілактично-попереджувальну бесіду щодо недопущення вчинення насильства в сім'ї за результатами якої, йому винесено офіційне попередження про неприпустимість вчинення насильства в сім'ї та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. (т. 1 а.с. 124-125)

Та обставина, що відповідач був притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім'ї не спростовувалась та не заперечувалась відповідачем, більш того, була підтверджена безпосередньо відповідачем в судовому засіданні, що на думку суду беззаперечно доводить ту обставину, що відповідач зловживав спиртними напоями та чинив тиск на померлу та насильство в сім'ї.

Поруч з наведеним, покази свідка ОСОБА_10, на думку суду, в цілому узгоджуються з матеріалами справи, в тому числі додатковими поясненнями відповідача ОСОБА_2 Так, зокрема, свідок ОСОБА_10 показав, що похоронами померлої ОСОБА_5 займалась безпосередньо ОСОБА_1, а ОСОБА_2 взагалі не був присутнім при її похованні. Крім того, показав, що ОСОБА_2, чинив тиск на померлу ОСОБА_5, в тому числі, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, яка боялася його. Дані покази свідка не були спростовані відповідачем. Свідок ОСОБА_10, в цілому чітко та послідовно дав покази, та відповів на питання учасників судового розгляду та суду, у зв'язку з чим, у суду відсутні сумніви в їх недостовірності.

Крім того, з довідки територіального центру соціального обслуговування Печерського району м. Києва від 25.05.2017, яку відповідач додав до відзову, вбачається, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_3, надавалися соціальні послуги у відділенні соціальної допомоги вдома № 1 Територіального ццентру м. Києва відповідно до наказу про прийняття № 56 від 07.05.2014 і припинено обслуговування Наказом № 45 від 23.05.2015 у зв?язку зі смертю (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_4) Громадянку ОСОБА_5 обслуговувала соціальний робітник, яка згідно індивідуального плану надання соціальної послуги догляду вдома відвідувала її два рази на тиждень. Зазначена довідка, на думку суду, беззаперечно спростовує доводи відповідача про те, що осатаній рік свого життя про тітку піклувався саме відповідач, як він про це стверджує та намагався довести в ході розгляду справи.

Згідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України передбачено загальні вимоги додержання яких є необхідним для чинності правочину (заповіту), а саме: волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Згідно до ч.1 ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Поруч з наведеним, згідно ст.ст. 1233-1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, яке здійснюється нею особисто, вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Крім того, згідно ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт, або скласти новий заповіт, а також має право у будь-який час внести до нього зміни.

Відповідно ж до положень ч. 6 та ч. 7 ст. 1254 ЦК України, скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто, що проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту.

Відповідно до ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним; за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини; у разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та, що заповіт від 01.12.2014, був складений, під впливом насильства, обману, помилки, у зв'язку з чим, позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Окремо слід зазначити, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини, на які посилався відповідач та представник відповідача на підтвердження підстав для відмови в задоволенні позову, вважає їх хибними з юридичної точки зору та такими, що повністю та беззаперечно спростовуються матеріалами справи та зібраними доказами в ході розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 203, 215, 225, 231, 1233-1236, 1254, 1257 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 76, 81, 83, 84, 89, 95, 258, 259, 261, 263-266, 273, 280, 281 ЦПК України

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту від 01.12.2014 недійсним - задовольнити.

Визнати заповіт ОСОБА_5, посвідчений 01.12.2014 нотаріусом 6-ї державної нотаріальної контори м. Києва Прокопенко Н.Ф. - недійсним

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Апеляційного суду м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15.12.2017.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1, АДРЕСА_4)

відповідач: ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_5, місце проживання: АДРЕСА_3)

Суддя Р.В. Новак