Справа № 338/1424/17
Провадження № 22-ц/779/767/2018
Головуючий у 1 інстанції Шишко О. А.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

судді-доповідача Горейко М.Д.

суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.

секретаря Бойчука Л.М.

з участю апелянта ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - територіальна громада с. Росільна в особі Росільнянської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 Богородчанського району Івано-Франківської області, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене головуючим суддею Шишком О.А. 18 квітня 2018 року в смт. Богородчани,

в с т а н о в и в:

26.12.2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з наведеним позовом до ОСОБА_3, в обґрунтування якого зазначив, що за час перебування у шлюбі його батьки у 1958-1959 роках побудували житловий будинок по АДРЕСА_1, який згідно погосподарських книг значиться за НОМЕР_1. Рішенням виконавчого комітету Росільнянської сільської ради від 11.02.1983 року його матері було виділено земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку. В цьому ж році на даній земельній ділянці був побудований будинок, якому присвоєно АДРЕСА_1. За життя його батьки усно розпорядилися, що домоволодіння НОМЕР_1 залишиться йому, а домоволодіння НОМЕР_2 - відповідачу. 12.02.2012 року померла його мати, а ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько. За життя, а саме 19.11.2013 року, батько склав заповіт, яким заповів йому все своє майно. Після смерті батька він звернувся до приватного нотаріуса Богородчанського районного нотаріального округу Максьом Г.І. із заявою про прийняття спадщини, а саме домоволодіння НОМЕР_1, що знаходиться по АДРЕСА_1. В листопаді 2017 року він дізнався про те, що відповідач подав до цього ж нотаріуса заяву про прийняття спадщини, а саме 1/4 частини домоволодіння НОМЕР_1. Вважає, що оскільки відповідач порушив волю померлих батьків та претендує на 1/4 частину спадкового майна, що знаходиться по АДРЕСА_1, то він має всі юридичні підстави претендувати на 1/2 частину спадкового майна, що залишилося після смерті батьків і знаходиться по АДРЕСА_1. У зв'язку з наведеним просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на 1/2 частину домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 Богородчанського району Івано-Франківської області.

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2018 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - територіальна громада с. Росільна в особі Росільнянської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частину домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 Богородчанського району Івано-Франківської області.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт вказує, що судом в основу оскаржуваного рішення покладені доводи відповідача та не взяті до уваги його доводи і пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які в судовому засіданні повністю підтвердили обставини, наведені ним в позовній заяві, які суд не врахував.

Крім того апелянт зазначає, що спірне домоволодіння будувалося за рахунок спільної праці членів сім'ї, а саме батька, матері, його та відповідача, тому вказане домоволодіння є їх спільною сумісною власністю і на час смерті батьків частки кожного з них в даному майні були рівними. Оскільки домоволодіння не здано в експлуатацію, то вважається незавершеним будівництвом. Під час ухвалення оскаржуваного рішення суд дані обставини та положення ст. 331 ЦК України проігнорував, не встановив частки будівельних матеріалів та робіт, які вкладені в будівництво спірного домоволодіння, зокрема, його батьками, оскільки саме їхні частки в будівельних матеріалах підлягають поділу як спадкове майно, що належало їм при будівництві домоволодіння.

З наведених підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що посилаючись у скарзі на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт не вказав в чому конкретно полягає таке порушення. Крім того, апелянт стверджував, що спірне домоволодіння будувалося за рахунок спільної праці членів сім'ї, а саме матері, батька, його та відповідача, а тому на день смерті батьків воно було їхньою, його та відповідача спільною сумісною власністю і частки кожного з них в даному майні були рівними. Проте, судом першої інстанції вірно встановлено, що будівництво спірного житлового будинку здійснювалося ним особисто за власні кошти. Наведене підтверджено документами на придбання будівельних матеріалів, а також показаннями свідків. При ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що спірне домоволодіння належало їхнім батькам та входить до складу спадщини. Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В засіданні апеляційного суду апелянт доводи апеляційної скарги підтримав з наведених у ній мотивів, просив про її задоволення.

Відповідач та представник третьої особи в засідання апеляційного суду не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідач надіслав суду заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з його хворобою.

Представник третьої особи причину неявки суду не повідомив.

З урахуванням положень ст. 372 ЦПК України та того, що відповідач не надав доказів поважності причини неявки, суд апеляційної інстанції ухвалив про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта, вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно матеріалів справи та встановлено судом, що спір між сторонами виник з приводу набуття права власності в порядку спадкування на 1/2 частку домоволодіння НОМЕР_2, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Судом першої інстанції установлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 є рідними братами.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла їхня мати ОСОБА_8, а ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер їхній батько ОСОБА_9, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а. с. 9, 9 зв.).

Після смерті ОСОБА_9 заведена спадкова справа, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а. с. 11 зв.).

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні позивач не надав належних та допустимих доказів того, що спірне домоволодіння належало його батькам та входить до складу спадщини, а тому його вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Судом установлено та вбачається з матеріалів справи, а саме згідно витягів погосподарських книг (а. с. 69-70, 73-74, 79-80, 88-88), головою домогосподарства АДРЕСА_1 значиться ОСОБА_3. Про це ствердив також в судовому засіданні представник Росільнянської сільської ради під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Відтак, матеріали справи не містять доказів того, що спірне домоволодіння побудоване батьками сторін ОСОБА_9, ОСОБА_8 та є спадковим майном, на що зіслався позивач в обґрунтування позовних вимог.

За наведених обставин та норм матеріального і процесуального права, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не доведено того факту, що спірне домоволодіння належало його батькам та входить до складу спадщини, а тому його вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи апелянта про те, що спірне домоволодіння вважається незавершеним будівництвом, так як не здане в експлуатацію, а тому суд повинен був встановити частки будівельних матеріалів та робіт, які вкладені в будівництво спірного домоволодіння, зокрема, його батьками, оскільки саме їхні частки в будівельних матеріалах підлягають поділу як спадкове майно, що належало їм при будівництві домоволодіння, не приймаються до уваги, оскільки такі вимоги позивачем при подачі позову не заявлялись.

Відповідно до ч. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ст. 375 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Суддя-доповідач Горейко М.Д.

Судді: Бойчук І.В.

Ясеновенко Л.В.

Повний текст постанови складено 20.07.2018 року