Провадження № 4-с/761/190/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.,

за участю секретаря: Вольда М.А.

за участю представника скаржника: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління у м.Києві Валявського Олександра Анатолійовича, стягувач - ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №47880689, -

в с т а н о в и в :

В квітні 2018 року ОСОБА_1звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із скаргою, в якій просив визнати неправомірними дії головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління у м. Києві Валявського Олександра Анатолійовичау виконавчому провадженні №47880689, зокрема щодо направлення для виконання Головному центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України постанови про встановлення тимчасового обмеження скаржника у праві виїзду за межі України; Регіональному сервісному центру МВС України у м. Києві постанови про встановлення тимчасового обмеження скаржника у праві керувати транспортними засобами; Дарницькому управлінню поліції Головного управління національної поліції МВС України у м. Києві постанови про встановлення тимчасового обмеження скаржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для вистрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями матеріальними снарядами несмертельної дії; Державному агентству лісових ресурсів України постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві на полювання, а також визнати неправомірними та скасувати постанови у ВП №47880689 від 07.03.2018 року про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та у праві виїзду за межі України.

Свої вимоги скаржник обґрунтовував тим, що 11 жовтня 2013 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про примусове виконання рішення по цивільній справі №2610/28942/2013 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки доходу ОСОБА_1, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31 жовтня 2012 року до досягнення дітьми повноліття. 16.06.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Державного районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 47880689. З розрахунку заборгованості від 01.12.2017 року №1497/14 вбачається, що Скаржник щомісячно сплачував аліменти на дітей, а отже не ухилявся від виконання рішення суду, проте державним виконавцем 07.03.2018 року було винесено спірні постанови, зокрема про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження скаржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для вистрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями матеріальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Крім цього, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» спірні постанови були направлення ОСОБА_1 не на наступний день, а лише 26.03.2018р. При цьому, державний виконавець позбавляє права оскаржити вказані постанови, оскільки в порушення вимог ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» направляє їх до виконання відповідним органам в той же самий день, що і стороні виконавчого провадження. Також звертав увагу суду на те, що Скаржник з 19 січня 2018 року на підставі трудового договору з підприємством Букештайн Транспорт Сп. з о.о, працює водієм, однак обмеження у праві керувати транспортними засобами та у забороні виїзду за межі України позбавляє його єдиного та законного джерела заробітку, що негативно вплине на матеріальне забезпечення дітей і виконання рішення суду по сплаті аліментів. Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 був вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

У судовому засіданні представник скаржника вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав зазначених у скарзі.

Стягувач ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, подала до суду відзив, в якому зазначила, що в зв'язку з ухиленням ОСОБА_1 від виконання рішення суду та виникненням заборгованості по сплаті аліментів головним державним виконавцем Валявським О.А. були винесені наступні постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 07.03.2018 року; про встановлення тимчасового обмеження скаржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для вистрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями матеріальними снарядами несмертельної дії від 07.03.2018 року; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 07.03.2018 року та про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 07.03.2018 року. Як вбачається з оскаржувальних постанов, державний виконавець обчислював заборгованість зі сплати аліментів за період з 09.05.2015 року по 01.03.2018 року, тобто після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Заборгованість перевищила за вказаний період суму відповідних платежів за шість місяців і становила 85 949,30 грн., а отже державний виконавець за наявності такої заборгованості виніс вказані постанови, як того вимагає чинне законодавство України, та в межах своїх повноважень. При цьому, зазначила, що в силу вимог ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», порушення строків надіслання сторонам документів виконавчого провадження, а саме оскаржувальних постанов та розрахунків, не дають підстав для їх скасування. Враховуючи викладене, просила відмовити у задоволенні скарги повному обсязі.

У відповіді на відзив стягувача заявник зазначив, що він уклав трудовий договір із підприємством в Польщі та працює там по договору та інших джерел доходу немає. Боржник виховує старшого сина та сприяє отриманню ним освіти у Польщі. Вжиті ж заходи державним виконавцем у вигляді обмежень не дадуть можливість отримувати дохід та утримувати дітей.

Представник Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві у судове засідання не з'явився,хоча про час та місце розгляду справи оповіщався в установленому законом порядку, поважність причин неявки до суду не повідомив, відзив до суду не подавав.

Відтак, суд вважає за можливе вирішити справу за умовами чинного ЦПК України у відповідності до положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України, якою визначено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця, рішення, дія, бездіяльність яких оскаржується, не перешкоджає її розгляду.

Відтак, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутністю осіб, що не з»явились.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Перевіривши матеріали справи судом встановлено, що 11.10.2013 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2610/28942/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/3 частини доходу на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 31.10.2012 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано та останній залишено дошлюбне прізвище «Шалугіна».

Як було встановлено судом, що на підставі виконавчого листа №2610/28942/2012 Києво-Святошинським районним відділом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження, проте постановою від 08.05.2015р. виконавче провадження було закінчено та передано виконавчий лист до виконання Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

16.05.2015 року постановою державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження №47880689 по виконанню виконавчого листа №2610/28942/2012 виданого 11.10.2013 року Шевченківським районним судом м. Києва.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до п.2 та п.3 ч.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. - і за її межами. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Примусове виконання рішень в Україні покладено на державну виконавчу службу, а порядок виконання визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з положеннями ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин дев'ятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до положення ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеногочастиною пятоюстатті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені. У разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 02.03.2018 ВП №47880689/2, станом на 01.03.2018 року заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів за період з 09.05.2015р. по 01.03.2018р. по виконавчому документу становить у сумі 85 949,30 грн. (а.с. 24).

Таким чином, на виконання вказаних вимог Закону, головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Валявським О.А. при примусовому виконанні виконавчого листа №2610/28942 виданого Шевченківським районним судом м. Києва від 11.10.2013 року було винесено наступні постанови:

постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 07.03.2018 року (а.с. 11);

постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 07.032018 року (а.с. 13);

постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 07.03.2018 року (а.с. 15);

постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 07.03.2018 року (а.с. 17).

Згідно ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У відповідності до вимог ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Зважаючи на існування суми боргу за ОСОБА_3 по сплаті аліментів згідно довідки від 02.03.2018 ВП №47880689/2 за період більше ніж шість місяців у сумі 85 949,30 грн. (а.с. 24), суд приходить до висновку, що дії державного виконавця з винесення оскаржуваних у цій справі постанов від 07.03.2018 року та їх направлення є правомірними, оскільки вчинені вказані дії згідно положень ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Зворотнього стороною заявника не доведено.

Доводи боржника щодо не направлення йому та сторонам вказаних постанов спростовуються наявними у справі супровідними листами про їх направлення та обумовлюють підстав для задоволення скарги за наявних у справі доказів.

За вимогами ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права і свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, суд дійшов висновку, що доводи боржника ОСОБА_1 про наявність порушень державним виконавцем вимог закону при постановленні спірних постанов не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті, а тому на даний час скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 5, 13, 442, 451, 447 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління у м. Києві Валявського Олександра Анатолійовича, стягувач - ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №47880689 щодо визнання неправомірною та скасування постанов про встановлення тимчасового обмеження у виїзді за межи України та у праві керування транспортними засобами, направлення на виконання вказаних постанов, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п»ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту вказаного судового рішення.

Суддя: А.А.Осаулов

Повний текст складено 09.07.2018 року