АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/6206/2018 Головуючий у 1 інстанції - Усатова І.А.
Унікальний номер справи № 760/519/18 Доповідач - Андрієнко А.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Діани Анатоліївни на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби України у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махова Д.А., ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби України у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі по тексту ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві) Махова Д.А., ОСОБА_4

Свої вимоги обґрунтовував тим, що на виконанні ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві перебувало виконавче провадження № 49839202 з виконання виконавчого листа № 2-1776/14 від 01.04.2014 року, виданого Солом'янським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 3 414 810,00 грн.

20.12.2017 року ОСОБА_3 надійшла постанова від 13.12.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу, оскільки виконавче провадження № 49839202 було припинене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII.

В постанові зазначено, що за боржником ОСОБА_4 зареєстрована квартира АДРЕСА_1, загальною площею 69,6 м2, жилою площею 41,6 м2, проте, ухвалою Печерського суду м. Києва від 29.01.2014 у справі № 757/2049/14-ц було задоволено заяву про забезпечення позову Печерської районної в м. Києві держадміністрації як органу опіки та піклування та накладено арешт на вказану квартиру.

Відтак, станом на 05.12.2017 року іншого майна, що належить боржнику ОСОБА_4, на яке можна звернути стягнення, державним виконавцем не виявлено, здійснені виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними, державний виконавець на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернув стягувачу виконавчий лист.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Д.А. щодо повернення ОСОБА_3 виконавчого листа № 2-1776/14 від 01.04.2014 року, виданого Солом'янським районним судом м. Києва та припинення виконавчого провадження №49839202.

Визнано незаконною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Д.А. про повернення виконавчого документу стягувачу від 13.12.2017 року у виконавчому провадженні № 49839202

В решті скарги відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, головний державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві Махова Д.А. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3

В суді апеляційної інстанції головний державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві Махова Д.А. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 до суду апеляційної інстанції не з'явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялися.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з'явились.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку п.8 розділу Х111 Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги скарги щодо визнання неправомірними дій головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві Махової Д.А. та скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві перебувало зведене виконавче провадження № 49996198 з примусового виконання виконавчих листів:

ВП № 49839202 по виконанню виконавчого листа Солом'янського районного суду м. Києва від 01.04.2014 року по справі № 2-1776/14 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість в сумі 3 414 810 грн.

ВП № 49843492 по виконанню виконавчого листа Дарницького районного суду м. Києва від 16.12.2015 по справі № 753/15031/13 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 заборгованість в розмірі 3 075 980,86 грн.

29.01.2016 року державним виконавцем винесено постанову про об'єднання виконавчих провадження у зведене провадження.

03.11.2016 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника ОСОБА_4, а саме: 1/2 частину нежилих приміщень АДРЕСА_2 та передано на реалізацію в СЕТАМ.

Згідно з протоколом проведення електронних торгів № 279292 від 16.08.2017 року , треті торги визнано таким, що не відбулися у зв'язку з відсутністю допущених учасників торгів.

02.10.2017 року державним виконавцем винесено постанову про передачу ОСОБА_3 у рахунок погашення заборгованості, наступне майно: 1/2 частини нежилих приміщень № 56 (в літ.А), загальною площею 103.1 кв. м., яка знаходиться за у будинку №63-А по вулиці Звіринецькій у м. Києві, на загальну суму 1 703 100 грн.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна встановлено, що за боржником зареєстрована квартира АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.01.2014 по справі № 757/2049/14-ц заяву ІІечерської районної в м. Києві держадміністрації, як органу опіки та піклування про забезпечення позову - задоволено та накладено арешт на зазначену вище квартиру.

В ході виконання рішення суду, державним виконавцем вчинено дії щодо виявлення належного боржнику майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості.

З повідомлень УДАІ ГУМВС України в м. Києві, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Державної інспекції сільського господарства в Київській області, Головного управління Держпраці у Київській області, Територіальних органів Держземагентства України, Головного управління Держземагенства у м. Києві, Державної авіаційної служби України, Державної інспекції сільського господарства в м. Києві, майна належного боржнику не виявлено.Згідно повідомлення Адміністрації Держприкордонної служби боржник кордон не перетинає. Згідно повідомлення Державної фіскальної служби України від 30.11.2017 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 боржник не працює та не має відкритих рахунків в установах банків.Згідно повідомлення Пенсійного фонду України від 30.11.2017 року № НОМЕР_3 пенсію не отримує. Станом на 05.12.2017 року у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Постановою від 13.12.2017 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у м.Києві Махова Д.А. повернула виконавчий документ стягувачу, виконавче провадження було припинене на підставі ст..37 ч.1 п.2 Закону України «Про виконавче провадження» від 2.06.2016 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частиною 2 ст. 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Як вбачається із п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу у разі відсутності майна у боржника, на яке може бути звернуто стягнення.

Судом встановлено, що у боржника на праві власності є нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1, однак, відповідно до ухвали Печерського районного суду м.Києва на неї накладено арешт до розгляду іншої цивільної справи.

Арешт майна -це накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Застосовуються органами суду і прокуратури для забезпечення цивільного позову або виконання вироку про конфіскацію майна.

Таким чином , колегія суддів вважає, що існування арешту на майно боржника, накладного ухвалою суду, робить неможливим звернення стягнення на це майно, а тому дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу були законними.

Частиною 4 ст.157 ЦПК України особи, винні у невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суд першої інстанції задовольняючи скаргу на дії державного виконавця щодо повернення виконавчого листа послався на Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме ст.4 ч.1 п.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої державній реєстрації прав не перешкоджає заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно та інші обтяження.

В даному випадку ухвала про арешт нерухомого майна не була внесена до Державного реєстру заборон, однак, на думку колегії суддів, ухвала суду про арешт майна є чинною, а тому підлягає до виконання всіма особами, інтереси яких зачіпаються.

Суд першої інстанції помилково послався на ст.. 24 ч.4 п.3 цього ж Закону, відповідно до якої відмова в державній реєстрації прав з підстав наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно не застосовується у разі державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається в результаті його примусової реалізації відповідно до закону, оскільки в даному випадку мова йде про відмову у державній реєстрації прав, а стягувач ще не набув таких прав на нерухоме майно боржника, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1,оскільки квартира не була і в результаті накладення на неї арешту не може бути виставлена на реалізацію, тому дана норма закону не може бути застосована до правовідносин, які існують між сторонами.

Відповідно до ст..376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, то апеляційна скарга Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової Діани Анатоліївни підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, колегіясуддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махової ДіаниАнатоліївни задовольнити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби України у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві Махова Д.А., ОСОБА_4 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20 липня 2018 року.

Головуючий: Судді :