Номер провадження 6/522/100/18
Справа № 2-4353/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі - Соболевій О.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі, подання державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного управління юстиції в Одеській області, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного управління юстиції в Одеській області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження виїзду за межі України ОСОБА_1, посилається на те, що на виконанні в Другому Приморському відділі ДВС Одеського міського управління юстиції знаходиться виконавчий виконавче провадження 50327725 з виконання виконавчого листа № 2-4353/11 виданого 05.12.2014 року.

За вказаними виконавчими документами боржником є ОСОБА_1, стягувачем є ПАТ «Марфін Банк».

04.02.2016 року виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Боржником рішення суду у добровільному порядку не виконується, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.

Боржник ОСОБА_1, його представник та представник ПАТ «Марфін Банк» подали заяви про проведення судового засідання без фіксації судового процесу.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 02.07.2012 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Марфін Банк»: заборгованість за кредитним договором № 2050/ОF від 03.08.2006 року з додатком № 1 від 31.05.2007 року у розмірі 219 878,81 грн., заборгованість за додатковою угодою № 4 від у розмірі 73111,74 грн., та судові витрати в сумі 1 820,00 грн. (а.с. 163-165 т. 1).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 04.06.2013 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 11 вересня 2013 року, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.07.2012 року скасоване в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості за кредитним договором від 03.08.2006 року та угодою до кредитного договору від 31.05.2007 року в сумі 219 878,81 грн., та в цій частині відмовлено в задоволені позовних вимог ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_1, а в решті рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.07.2012 року залишене без змін (а.с. 238-240, 288-289 т. 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотримання таких засад: верховенства права, обовязковість виконання рішень, законність, диспозитивність, справедливість, неупередженість та обєктивність.

У відповідності до п. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Так, до матеріалів справи було долучена постанова від 13.03.2018 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-4353/11 виданого 05.12.2014 року.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

На підставі того, що подання державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного управління юстиції в Одеській області, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 було подано в рамках виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-4353/11 виданого 05.12.2014 року, яке в даний час закінчено, згідно постанови від 13.03.2018 року, то суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 260, 247, 441 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного управління юстиції в Одеській області, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п'ятнадцяти днів з дня її оголошення безпосередньо до апеляційного суду Одеської області.

Суддя