АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1053/18Головуючий по 1 інстанції Сакун Д.І.
Категорія: 59 Доповідач в апеляційній інстанції Гончар Н.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі суддів:

Гончар Н.І., Вініченка Б.Б., Ювшина В.І.

секретар: Торопенко Н.М.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_5;

особа яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_5;

розглянувши у спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2018 року, постановленої в складі судді Сакун Д.І. у справі за скаргою ОСОБА_5 про визнання незаконною та скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13 червня 2017 року, винесеною старшим державним виконавцем Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Башовою О. А., -:

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року ОСОБА_5 звернулася в суд із скаргою про визнання незаконними та скасування постанов про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 24 квітня 2017 року, 13 червня 2017 року, винесених старшим державним виконавцем Звенигородського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Башовою О. А.

Вказувала, що 13 червня 2016 року було винесене заочне рішення та стягнуто з неї на користь МП «Рапід» 6802,79 грн.

09 вересня 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, однак, ухвалою суду від 22 вересня 2016 року їй було відмовлено у перегляді заочного рішення.

06 жовтня 2016 року вона подала апеляційну скаргу на заочне рішення Звенигородського районного суду Черкаської області, яка була прийнята до розгляду апеляційним судом Черкаської області 21 жовтня 2016 року. Проте, незважаючи на апеляційну скаргу, Звенигородським районним судом Черкаської області був виданий 25 липня 2016 року виконавчий лист №694/555/16-ц про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості на користь МП «Рапід».

Старшим державним виконавцем Звенигородського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Башовою О. А. була винесена постанова з порушенням вимог ЗУ «Про виконавче провадження» про відкриття виконавчого провадження, та не виконано вимоги ст..48 Закону України «Про виконавче провадження».

24 квітня 2017 року старшим державним виконавцем Башовою О.А. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлена по її місцю роботи, а саме відділ освіти Звенигородської РДА Черкаської області.

13 червня 2017 року старшим державним виконавцем Башовою О.А. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлена до УПФУ у Звенигородському районі. Про жодну із винесених постанов по виконавчому провадженні, її як сторону виконавчого провадження повідомлено не було.

Вказує, що скільки заочне рішення Звенигородського районного суду від 13 червня 2017 року втратило свою чинність, виконавчий лист №694/555/16-ц, виданий 25 липня 2016 року підлягає поверненню відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», а постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 24 квітня 2017 року та від 13 червня 2017 року старшого державного виконавця слід визнати незаконними та скасувати їх, як завідомо неправдиві.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 19 липня 2017 року в задоволенні скарги ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 30 липня 2017 року ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 19 липня 2017 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 грудня 2017 року про визнання незаконними та скасування постанов про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 24 квітня 2017 року та від 13 червня 2017 року, винесених старшим державним виконавцем Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Башовою О. А., залишено без розгляду.

Постановою апеляційного суду Черкаської області від 20 лютого 2018 року ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 грудня 2017 року в частині залишення без розгляду скарги на постанову від 13 червня 2017 року, винесену старшим державним виконавцем Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Башовою О. А. - скасовано та направлено справу в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції. В решті ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 грудня 2017 року залишено без змін.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2018 року в задоволені скарги ОСОБА_5 про визнання незаконною та скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13 червня 2017 року, винесеною старшим державним виконавцем Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Башовою О. А., відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду від 25 квітня 2018 року, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу суду та постановити нову якою її вимоги задовольнити.

Апелянт у своїй скарзі посилалася на те, що старшим державним виконавцем Башовою О.А. при винесенні постанови були порушені норми ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме виконавчий лист не було повернуто до суду, який його видав тобто до Звенигородського районного суду Черкаської області.

Також, вказує, що державним виконавцем Башовою О.А. як службовою особою вчинено службове підроблення постанови від 13 червня 2017 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника на загальну суму боргу 8507,31 грн., до якої внесено завідомо неправдиві відомості, направивши складений та виданий завідомо неправдивий документ для примусового виконання до УПФ України у Звенигородському районі.

Вказує, що неодноразово звертала увагу на недопустимість повторної участі судді Сакун Д.І. в розгляді даної справи, якій вона висловлює недовіру, оскільки це суперечить вимогам ст.ст. 36, 37 ЦПК України. Вважає, що суддя не мала права розглядати дану справу, оскільки вона раніше приймала участь у її вирішенні.

Сторони не скористалися своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_5

Відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу ХІІІ "Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Статтею 351 ЦПК України встановлено, що судами апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки сума заборгованості за виконавчим листом №№694/555/16-ц, виданим 25 липня 2016 року становить 7597,56 грн., що не перевищує п'яти мінімальних розмірів заробітної плати, а тому старшим державним виконавцем Звенигородського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Башовою О. А. була правомірно винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13 червня 2017 року в розмірі 20 відсотків пенсії. Дії державного виконавця були правомірними, здійсненими відповідно до законодавства України та не порушували прав боржника.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи із наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 13 червня 2016 року по цивільній справі №694/555/16-ц було стягнуто із ОСОБА_5 на користь МП «Рапід» 2054 грн. основного боргу, 4260,37 грн. інфляційних втрат; 488,42 грн. - 3 % річних, а всього 6802,79 грн. Також, стягнуто з ОСОБА_5 на користь МП «Рапід» понесені судові витрати, а саме: 109,16 грн. судового збору та витрати на правову допомогу в сумі 685,61 грн. (а.с.5-6).

25 липня 2016 року видано виконавчий лист №694/555/16-ц 2/694/322/16 про стягнення з ОСОБА_5 на користь МП «Рапід» 2054 грн. основного боргу, 4260,37 грн. інфляційних втрат; 488,42 грн. - 3 % річних, а всього 6802,79 грн. Також, про стягнення з ОСОБА_5 на користь МП «Рапід» понесених судових витрат, а саме: 109,16 грн. судового збору та витрати на правову допомогу в сумі 685,61 грн. Вказано, що рішення набрало законної сили 11 липня 2016 року. Строк пред'явлення виконавчого листа до виконання до 11 липня 2017 року (а.с.23).

17 серпня 2016 року старшим державним виконавцем Звенигородського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Башовою О. А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 51976905) на підставі виконавчого листа №694/555/16-ц 2/694/322/16, виданого 25 липня 2016 року на підставі рішення Звенигородського районного суду Черкаської області (а.с.24 оборот).

17 серпня 2016 року постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 51976905) від 17 серпня 2016 року направлено сторонам виконавчого провадження для виконання та до відому (а.с.24).

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 22 вересня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Звенигородського районного суду від 13 червня 2016 року було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 08 грудня 2016 року рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 13 червня 2017 року залишено без змін.

25 січня 2017 року старшим державним виконавцем Звенигородського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Башовою О. А. здійснювався виклик ОСОБА_5 , щодо сплати боргу (а.с.29).

Постановою старшого державного виконавця Звенигородського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області від 13 червня 2017 року (ВП № 51976905), звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_5 за виконавчим листом № 694/555/16-ц 2/694/322/16 виданий 25 липня 2016 року Звенигородським районним судом Черкаської області про стягнення заборгованості в сумі 7597,56 грн. Вказано, що боржник отримує дохід - УПФУ у Звенигородському районі. Здійснити відрахування із доходів боржника у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу - 8507,31 грн. (а.с.20).

13 червня 2017 року за вих. № 5405 постанова старшого державного виконавця Звенигородського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області від 13 червня 2017 року (ВП № 51976905) була направлена сторонам виконавчого провадження для виконання та до відому (а.с.39).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом заходи примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що передбачено ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення статті 48 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 21 квітня 1999 року передбачали, що виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про повернення виконавчого документа державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 7 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 02 червня 2016 року) виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом (Закон набрав чинності з 05 жовтня 2016 року), завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що виконавчі дії за виконавчим провадженням про стягнення коштів з ОСОБА_5 підлягали здійсненню відповідно до положень ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 02 червня 2016 року.

Відповідно до статті 38 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року в редакції, яка діяла до 03 жовтня 2017 року виконавчий документ, прийнятий виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до статті 68 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача, або за виконавчим документом, сума стягнення за яким не перевищує п»яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Оскільки сума стягнення з ОСОБА_5 за виконавчим листом не перевищує п»яти мінімальних заробітних плат, колегія судді вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що підстави для визнання постанови від 13 червня 2017 року про звернення стягнення на доходи ОСОБА_5, які вона отримує у УПФУ у Звенигородському районі, як таку, що постановлена відповідно до положень ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження» та не порушує прав і свобод автора скарги - відсутні.

Приходячи до такого висновку колегія суддів враховує, що при зверненні в суд із скаргою про визнання оскаржуваної постанови незаконною з підстав неповернення виконавчого листа до суду ОСОБА_5 дії державного виконавця в цій частині не оскаржувала і питання про визнання їх такими, що порушують її права чи свободи не ставила, а невиконання чи неналежне виконання державним виконавцем положень щодо неповернення виконавчого листа, на що вказує автор скарги, не має наслідком визнання незаконною постанови державного виконавця від 13 червня 2017 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка прийнята відповідно до положень ст. 68 вищевказаного Закону.

Твердження викладені в апеляційній скарзі про те, що постанова від 13 червня 2016 року є незаконною та підлягає скасуванню з підстав неповернення виконавчого листа суду в зв»язку з поновленням строку на апеляційне оскарження рішення не може бути прийнята до уваги також і з тих підстав, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що державного виконавця було повідомлено про наявність підстав для вчинення таких дій, сама автор скарги при зверненні в суд, а також в апеляційній скарзі не вказує про те, що вона направляла таке повідомлення державному виконавцю.

Крім того, при зверненні до суду із скаргою про визнання постанови незаконною та її скасування ОСОБА_5 не вказала, які саме її права і свободи були порушені в результаті винесення постанови про звернення стягнення на її доходи, при тому, що рішення суду про стягнення з нею коштів на користь стягувача є таким, що набрало законної сили та підлягає обов»язковому виконанню, на що вона сама вказує в апеляційній скарзі.

Колегія суддів не може прийняти до уваги та вважає надуманими твердження викладені в апеляційній скарзі про те, що заочне рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 13 червня 2016 року, на підставі якого був виданий виконавчий лист від 26 липня 2016 року є незаконне, неправосудне та є таким, що не набрало законної сили у встановленому порядку, оскільки як вбачається із матеріалів справи в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення ОСОБА_5 було відмовлено ухвалою від 22 вересня 2016 року і ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 8 грудня 2016 року вказане рішення було залишено без змін.

Не можуть бути прийняті до уваги твердження викладені в апеляційній скарзі про те, що суддя Сакун Д.І. в порушення вимог ст.ст. 36, 37 ЦПК України розглянула її скаргу, так як повторна участь судді в розгляді справи не допускається, оскільки вказані твердження суперечать положенням ст. 37 ЦПК України, а розгляд скарги на дії державного виконавця в ході виконання рішення ухваленого тим же суддею не є повторною участю судді в розгляді справи в розумінні положень ст. 37 ЦПК України.

Також, колегія суддів вважає, що вимоги апелянта про постановлення окремої ухвали не можуть бити задоволені, оскільки порушень Конституції України та законів України, які є підставою для постановлення окремої ухвали виявлені не були.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевказані обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вмотивованого та обґрунтованого рішення, а оскаржувана ухвала судом першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування чи зміни не вбачає.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_5 про визнання незаконною та скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13 червня 2017 року, винесеною старшим державним виконавцем Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Башовою О. А. - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Судді Н.І. Гончар

Б.Б. Вініченко

В.І. Ювшин

Повний текст постанови складений 17 липня 2018 року.