Справа № 299/1653/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 липня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Джуги С.Д.

суддів - Кондора Р.Ю., Мацунича М.В.

за участю секретаря: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області, ухваленого 30 серпня 2017 року суддею Бак М.Д., у справі за позовом ОСОБА_1 до Неветленфолівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування , -

встановив:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом. Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла її мати ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина на будинок АДРЕСА_1. На час смерті матері ОСОБА_3 з нею проживала сестра позивачки - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5. Після смерті матері, ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину, так як відкрито володіла вказаним будинком до своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5, але правовстановлюючих документів з невідомих причин не виготовила. Спадкоємців за законом та заповітом у її сестри ОСОБА_4 не має. 20.04.2017 року у встановлений законом строк, вона (позивачка) звернулася до приватного нотаріуса Виноградівського нотаріального округу про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом за померлою сестрою ОСОБА_4, однак їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві.

З врахуванням наведеного позивачка просила ухвалити рішення, яким визнати її право на спадщину на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Виноградівського районного суду від 30 серпня 2017 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 просить дане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким заявлений позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд неправильно врахував обставини, які наведені в позовній заяві та безпідставно відмовив у заявленому позові.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи і підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зміст рішення суду повинен відповідати положенням, зазначеним в ст. 265 ЦПК України.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивачки - ОСОБА_3. (а.с.4)

Згідно довідки Невеленфолівської сільської ради від 17.02.2017 року №338/02,30 за ОСОБА_3 рахується житловий будинок в АДРЕСА_1, правовстановлюючих документів на нього не оформлено (а.с.16).

Згідно інформації витребуваної судом апеляційної інстанції від Виноградівської державної нотаріальної контори, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 станом на 17.01.2018 року не заводилась. (а.с.166-170).

Обгрунтовуючи заявлений позов, позивачка ОСОБА_1 посилається на те, на час смерті її матері ОСОБА_3 у будинку в АДРЕСА_1, з нею проживала сестра позивачки - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, і яка після смерті матері, фактично прийняла спадщину, так як відкрито володіла вказаним будинком до своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5, а спадкоємців за законом та заповітом у її сестри ОСОБА_4 не має.

Однак, такі твердження не відповідають матеріалам справи.

З свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що її батьками є: батько - «ОСОБА_5» мати - «ОСОБА_3 »(а.с.52).

З свідоцтва про народження сестри позивача ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що її батьками є: батько - «ОСОБА_9» мати - «ОСОБА_3», по- батькові нечитабельно, оскільки залито чорнилом.(а.с.56).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що її батьком є : «ОСОБА_9», матірю - «ОСОБА_10». ( а.с. 119).

Таким чином, з даних документів вбачається наявність розбіжностей у відомостях про батьків позивача та ОСОБА_4, з якою позивачка пов'язує наявність родинних відносин та право на спадкування.

З свідоцтва про укладення шлюбу від 20липня 1985 року вбачається, що ОСОБА_4 20липня 1985 року уклала шлюб з ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с.53).

Матеріали справи не містять жодних даних про чоловіка ОСОБА_4, наявність чи відсутність від даного шлюбу у них дітей, хоча ці обставини також мають істотне значення при вирішенні питання про спадкування.

З спадкової справи №16/2017, заведеної після смерті спадкодавця ОСОБА_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, за заявою позивача ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_4 постійно проживала безпосередньо до дня смерті в АДРЕСА_2, а не АДРЕСА_1, як про це зазначає в позовній заяві позивач ОСОБА_1 (а.с.46,48).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджували, що ОСОБА_4 на час відкриття спадщини за померлою ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3, постійно проживала разом з спадкодавцем ОСОБА_3, і згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняла за нею спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Згідно з ч.2ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна не буває права власності на нього.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Позивачем відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України не подано жодних доказів і не доведено, яке саме нерухоме майно, розташоване за адресою АДРЕСА_1, право власності на яке позивач просить визнати за ним, ким та коли воно побудовано, чи відводилась для його будівництва земельна ділянка, також позивачем не подано жодних доказів про технічний стан будинку, а саме висновків спеціалістів щодо технічного стану будинку, дотримання санітарних, протипожежних вимог.

До матеріалів справи позивачем долучений лише технічний паспорт від 21.02.2017 року на будинок АДРЕСА_1, який виготовлений на замовлення ОСОБА_8, тобто не позивача у справі, а іншої особи, і з якого неможливо з'ясувати правовий статус даного майна та його оборотоздатність.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.5 ст. 81 ЦПК України).

З врахування вищенаведеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові з вищенаведених підстав.

Керуючись ст.ст. 374, 376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд ,-

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,в інтересах якої діє ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 30 серпня 2017року - скасувати.

У позові ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до Неветленфолівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування , - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 11 липня 2018 року.

Головуючий :

Судді: