Справа № 513/443/15-ц
Провадження № 2/513/4/18
Саратський районний суд Одеської області
12 липня 2018 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Райчевої Т.М., прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Сарата позовну заяву прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області до ОСОБА_2 про визнання державного акту серії ЯА №286387 на право власності на земельну ділянку площею 3,94 га недійсним та примусове припинення права власності на земельну ділянку,
В С Т А Н О В И В:
17 квітня 2015 року прокурор Саратського району Одеської області в інтересах держави, в особі ОСОБА_3 районної державної адміністрації в Одеській області, звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому підстави представництва інтересів держави в суді обґрунтував посиланням на п.2 ст.121 Конституції України, статтю 36-1 Закону України "Про прокуратуру", статтю 45 ЦПК України.
Зазначив, що згідно розпорядження ОСОБА_3 районної державної адміністрації від 08 липня 2003 року № 478/А-03 ОСОБА_2 був виданий державний акт серії ЯА № 286387 на право власності на земельну ділянку площею 3,94 га, розташовану на території Петропавлівської сільської ради Саратського району Одеської області, яка відноситься до земель сільськогосподарського призначення.
В порушення положень частин 3, 4 ст. 81 ЗК України громадянином ОСОБА_4 Молдова ОСОБА_2 земельна ділянка протягом року з моменту переходу права власності не відчужена та на даний час такою лишається, тому на підставі п."е" ч.1 ст.140, п."д" ч.1 ст.143, ч.ч.1, 2 ст.145 ЗК України право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 підлягає примусовому припиненню у судовому порядку.
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області 21 квітня 2015 року відкрито провадження у цивільній справі, вирішено звернутись із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного органу іноземної держави, та провадження у справі зупинено до виконання судового доручення (а.с.16).
У зв'язку із звільненням судді Кожокар Т.Я. у відставку, розпорядженням керівника апарату Саратського районного суду Одеської області 15 листопада 2017 року було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 513/443/15-ц та згідно протоколу автоматизованого розподілу справу розподілено судді Бучацькій А.І. (а.с.32-33).
23 січня 2018 року судове доручення повернулось до Саратського районного суду не виконаним, оскільки згідно інформації, яка надійшла з суду Кишинева до Міністерства юстиції ОСОБА_4 Молдова та була надіслана Міністерству юстиції України, відповідач на неодноразові виклики в судову інстанцію не з'явився (а.с. 34-35).
Ухвалою Саратського районного суду від 26 січня 2018 року провадження у справі поновлено (а.с. 58).
Під час розгляду справи 19 червня 2018 року представник позивача ОСОБА_3 районної державної адміністрації ОСОБА_5 заявила клопотання, в якому зазначила, що згідно ч. 4 ст.122 ЗК України (в редакції Закону України від 06.09.2012 року № 5254-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності"), земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності передаються в користування (оренду) центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальними органами, тобто ОСОБА_6 Управлінням Держгеокадастру в Одеській області.
До внесених змін в Земельний кодекс України земельними ділянками державної власності сільськогосподарського призначення на території Саратського району за межами населених пунктів розпоряджалася ОСОБА_3 районна державна адміністрація, але після 1 січня 2013 року ці повноваження перейшли до Головного Управлінням Держгеокадастру в Одеській області.
Тому вона вважає, що позов прокурора повинен бути поданий в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області.
Посилаючись на ці обставини, представник позивача просила залучити до участі у справі в якості позивача ОСОБА_6 управління Держгеокадастру в Одеській області, а ОСОБА_3 районну державну адміністрацію залучити як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 19 червня 2018 року клопотання представника ОСОБА_3 районної державної адміністрації було задоволено частково. Позовну заяву прокурора Саратського району в інтересах держави, в особі ОСОБА_3 районної державної адміністрації в Одеській області до ОСОБА_2 про визнання державного акту серії ЯА №286387 на право власності на земельну ділянку площею 3,94 га недійсним та примусове припинення права власності на земельну ділянку було залишено без руху та надано прокурору строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.
В задоволенні решти клопотання представника ОСОБА_3 районної державної адміністрації відмовлено (а.с. 79-80).
Ухвала суду обґрунтована тим, позовна заява в інтересах держави в особі ОСОБА_3 районної державної адміністрації подана прокурором до Саратського районного суду 17 квітня 2015 року.
Проте, Законом України від 06.09.2012 року №5254-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» ст.122 Земельного кодексу України викладена у новій редакції. Відповідно до розділу II Прикінцевих та перехідних положень, цей закон набрав чинності з 1 січня 2013 року.
Частиною 3 ст.122 ЗК України (в редакції Закону України від 06.09.2012 року № 5254-VI) встановлено, що районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва обєктів, повязаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.
Згідно з частиною 4 ст. 122 ЗК України, у зазначеній редакції визначено, що Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Пунктом 1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України визначено, що Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності. Підпунктом 6-1 пункту 4 вказаного Положення встановлено, що Держземагентство України передає відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб.
Таким чином, після 1 січня 2013 року повноваження щодо розпорядження земельними ділянками державної власності сільськогосподарського призначення на території Саратського району за межами населених пунктів перейшли до Держземагентства України та його територіальних органів.
Суд встановив, що зміст позовної заяви не відповідав вимогам ст. 119 ЦПК України (в старій редакції), яка встановлювала, що окрім вимог зазначених у частинах 1, 2 цієї статті, позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.
Всупереч ст.12 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції, яка діяла на час подання позовної заяви), судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою, до позовної заяви не додано засвідченого у встановленому порядку перекладу на українську мову паспорту громадянина ОСОБА_4 Молдова, який викладений молдавською мовою; у позовній заяві не зазначений поштовий індекс, номери засобів звязку відповідача, якщо такі відомі.
Крім того, відповідно до ст.9 Договору між Україною і ОСОБА_4 Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, який ратифікований Законом України N 238/94-ВР від 10 листопада 1994 року, запитувана установа здійснює вручення документів відповідно до правил, які діють в її державі, якщо документи, які вручаються, складені державною мовою запитуваної Сторони або якщо додано завірені переклади на мову запитуваної Сторони.
Однак, до позовної заяви не було додано перекладів всіх доданих до неї документів з української мови на мову запитуваної Сторони для вручення відповідачу.
Згідно розписки, копію ухвали Саратського районного суду Одеської області від 19 червня 2018 року, прокурор отримав 22 червня 2018 року (а.с. 83).
На виконання ухвали Саратського районного суду Одеської області від 19 червня 2018 року, до суду 02 липня 2018 року надійшла позовна заява заступника прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області до ОСОБА_2 про визнання державного акту серії ЯА № 286387 на право власності на земельну ділянку площею 3,94 га недійсним та примусове припинення права власності на земельну ділянку (в порядку ст. 56 ЦПК України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру») з доданими документами (а.с.84-125).
Вивчивши уточнену позовну заяву з доданими документами та матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до пункту 3 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з частинами 3, 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.
Частинами 1- 4 ст.12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій
Частиною 4 ст. 56 ЦПК України визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.
В уточненій позовній заяві заступник керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області, підстави для представництва інтересів держави в суді обґрунтував тим, що внаслідок противоправних дій відповідача порушені інтереси держави відносно розпорядження спірною земельною ділянкою, отримання користі від неї на праві законного володіння. Окрім того, згідно ч.4 ст.122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Постановою Кабінету Міністрів України № 5 від 14.01.2015 року "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" як юридичні особи публічного права утворено територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, які реалізують державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру. Згідно п.п.12 п.4 Положення про ОСОБА_6 Управління Держгеокадастру в області, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 лютого 2015 року № 14, ОСОБА_6 управління розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним Кодексом України, що обумовлює необхідність представництва керівником Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області в суді інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області.
Однак, з тексту уточненої позовної заяви та доданих до неї документів, судом встановлено, що прокурор попередньо, до звернення до суду з уточненою позовною заявою, не повідомив ОСОБА_6 управління Держгеокадастру в Одеській області про звернення до суду в інтересах держави в особі вищевказаного органу, не зазначив про це у позовній заяві та не долучив до позовної заяви належних та допустимих доказів на підтвердження факту попереднього повідомлення.
З листа Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області вбачається, що про звернення прокурора в інтересах держави в особі вказаного органу, ОСОБА_6 Управління дізналося лише 10 липня 2018 року, отримавши супровідний лист Саратського районного суду Одеської області (а.с.126).
Окрім того, у позовній заяві прокурором не зазначено, що захист інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює ОСОБА_6 управління Держгеокадастру в Одеській області, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; не зазначено причини неможливості ОСОБА_6 управлінням Держгеокадастру в Одеській області, який є юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю, самостійно здійснювати захист своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку.
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у пунктах 30-33 рішення у справі "Менчинська проти Росії", пункті 53 рішення у справі "Мартіні проти Франції", висловлював правову позицію про те, що вже сама присутність прокурора на судовому процесі на боці однієї зі сторін ставить під загрозу принцип рівності та справедливий баланс між сторонами, участь прокурора може створювати відчуття нерівності у сторони.
Таким чином, участь прокурора у судовому процесі має бути обґрунтована, не допускається здійснення прокурором представництва інтересів у суді особи або органу без наявності чіткого та законного обґрунтування необхідності такої участі, оскільки інакше буде порушено принцип рівності сторін при розгляді цивільного спору.
Проте, ухвалу суду про усунення недоліків первісної позовної заяви прокурор не виконав та не навів в уточненій позовній заяві належного обґрунтування повноважень на представництво інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області.
Відповідно до п. 8 частини 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявлю, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув недоліків у встановлений законом строк.
Оскільки у встановлений судом строк прокурор не усунув недоліки позовної заяви, позовну заяву прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури належить залишити без розгляду, розяснивши, що після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, він може звернутися до суду повторно.
Керуючись ст.ст. 2-13, 185, 257, 258-261, 263, 353, 354 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
позовну заяву прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області до ОСОБА_2 про визнання державного акту серії ЯА № 286387 на право власності на земельну ділянку площею 3,94 га недійсним та примусове припинення права власності на земельну ділянку - залишити без розгляду.
Апеляційна скарга на ухвалу подається до Апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області протягом пятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя А. І. Бучацька