Ухвала

Іменем України

04 липня 2018 року

м. Київ

справа № 454/33/16-ц

провадження № 61-20151ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Фермерське господарство «Бурка В. В.»,

представник позивача - Бурка Валерій Володимирович,

відповідач- Сокальська районна рада,

розглянув касаційну скаргу представника Фермерського господарства «Бурка В. В.» - Бурки Валерія Володимировича на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 24 липня 2017 року у складі судді Адамовича М. Я. та постанову Апеляційного суду Львівської області від 19 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Павлишина О. Ф., Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 22 лютого 2016 року в задоволенні позову Фермерського господарства «Бурка В. В.» (далі - ФГ «Бурка В. В.» ) до Сокальської районної ради про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

У березні 2017 року ФГ «Бурка В. В.» звернулося до суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22 лютого 2016 року, посилаючись на постанову Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року по справі №6-48цс13, як на обставину, що могла вплинути на судове рішення, але не була відома і не могла бути відомою суду та йому на час судового розгляду.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 24 липня 2017 року заяву ФГ «Бурка В.В.» залишено без задоволення.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 19 лютого 2018 року ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 24 липня 2017 року залишено без змін.

14 березня 2018 року представником ФГ «Бурка В. В.» - Буркою В. В. подано до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 24 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 19 лютого 2018 року, у якій просить скасувати вказані судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення заяви ФГ «Бурка В. В.».

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п'ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Згідно з частини першої статті 361 ЦПК України 2004 року рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК України 2004 рокунововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 361 ЦПК України 2004 рокупідстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 362, 364 ЦПК України 2004 року.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Згідно з частиною третьою статті 60 ЦПК України 2004 рокудоказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі (стаття 179 ЦПК України 2004 року).

Залишаючи без задоволення заяву ФГ «Бурка В. В.» про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22 лютого 2016 року, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими обставинами в розумінні вимог статті 361 ЦПК України 2004 року.

Доводи касаційної скарги про те, що судами не враховано постанову Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-48цс13, як обставину, що могла б в вплинути на судове рішення, були предметом розгляду апеляційного суду та їм надана належна правова оцінка.

Зокрема апеляційний суд правильно зазначив, що правовий висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, як і текст постанови Верховного Суду України, не є юридичним фактом, який існував на час розгляду справи, але не був і не міг бути відомим заявнику, та таким, що міг вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і був встановлений після набрання ним законної сили, тобто не є нововиявленою обставиною.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Отже, оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою і шостою статті 394, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою Фермерського господарства «Бурка В. В.» про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22 лютого 2016 року у справі за позовом Фермерського господарства «Бурка В. В.» до Сокальської районної ради про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою представника Фермерського господарства «Бурка В. В.» - Бурки Валерія Володимировича на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 24 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 19 лютого 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити особі, яка подала касаційні скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак С. О. Погрібний Г. І. Усик
рррл