Постанова

Іменем України

4 липня 2018 року

м. Київ

справа № 306/2621/16-ц

провадження № 61-20348 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4;

представник позивача - ОСОБА_5;

відповідач - ОСОБА_6;

представник відповідача - ОСОБА_7;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області у складі судді Ганчак Л. Ф. від 22 вересня 2017 року та постанову апеляційного суду Закарпатської області у складі колегії суддів: Фазикош Г. В., Собослоя Г. Г., Бисаги Т. Ю., від 6 лютого 2018 року,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Позовна заява мотивована тим, що йому належить на праві власності 1/20 частина будинку по АДРЕСА_1 Відповідачу, ОСОБА_6, належить 9/20 частина вказаного будинку, який не бажає добровільно визначитись із приміщеннями для користування.

У зв'язку з цим ОСОБА_4, посилаючись на положення частини першої статті 364 ЦК України, просив суд виділити в натурі належну йому частку у будинку по АДРЕСА_1

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 22 вересня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. Виділено ОСОБА_4 в натурі 1/20 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 згідно з другим варіантом поділу, проведеної у справі судової будівельно-технічної експертизи від 13 травня 2017 року. Зобов'язано ОСОБА_4 здійснити переобладнання у вищевказаному будинку. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов та виділяючи в натурі частку у будинковолодінні згідно з другим варіантом поділу, проведеної у справі судової будівельно-технічної експертизи від 13 травня 2017 року, районний суд виходив із наявних можливостей виділу часток та мінімальних витрат, необхідних для переобладнання приміщень, належним сторонам у справі. При цьому дав оцінку й першому варіанту поділу, запропонованого експертом, який відхилив.

Постановою апеляційного суду Закарпатської області від 6 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення, а рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 22 вересня 2017 року - без змін.

Погоджуючись із висновком районного суду, апеляційний суд зазначив, що у запропонованому експертом першому варіанті реальна виділена частка дорівнює ідеальній, але при цьому витрати на переобладнання більші. У другому варіанті є невеличка різниця між виділеною реальною часткою та необхідною ідеальною часткою, але при цьому витрати на переобладнання менші. А тому другий варіант поділу є найбільш оптимальний та збалансований по відношенню до прав та інтересів кожного із сторін у справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій, обираючи другий варіант поділу будинковолодіння із запропонованих експертом варіантів, не врахували його прав та інтересів, не зазначили, які будуть понесені саме ним витрати на переобладнання належних йому приміщень. Висновок експертизи є необ'єктивним та упередженим, враховує виключно інтереси позивача. Крім того, апеляційний суд розглянув справу за його апеляційною скаргою, не повідомивши його про дату, час та місце розгляду справи, що є грубим порушенням його прав, так як він був за межами області і часто не буває вдома.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом установлено, що ОСОБА_4належить на праві власності 1/20 частина будинку по АДРЕСА_1 Відповідачу, ОСОБА_6, належить 9/20 частина вказаного будинку.

Згідно частини першої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 13 травня 2017 року № 08-05/17 запропоновано два варіанта поділу зазначеного вище житлового будинку в натурі (а. с. 33-50).

Задовольняючи позов ОСОБА_4та виділяючи в натурі належну йому частку у будинковолодінні згідно з другим варіантом поділу, проведеної у справі судової будівельно-технічної експертизи від 13 травня 2017 року, районний суд, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, обґрунтовано виходив із наявних можливостей виділу часток та мінімальних витрат, необхідних для переобладнання приміщень, належних сторонам у справі. При цьому суд оцінив кожен варіант поділу будинку із запропонованих експертом, обравши найбільш оптимальний та збалансований по відношенню до прав та інтересів кожного із сторін у справі.

Посилання касаційної скарги про те, що апеляційний суд розглянув справу без належного повідомлення відповідача, безпідставні, оскільки та обставина, що відповідача часто немає вдома не означає, що суд може порушувати розумні строки розгляду справи визначені нормами ЦПК України та врегульовані статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому справа в суді розглядалась майже рік, замість двох місяців (стаття 157 ЦПК України 2004 року). Крім того, відповідач, який користувався послугами представника (а. с. 56), належним чином повідомлявся про дату, час і місце апеляційного розгляду у порядку, передбаченому законом (статті 128-130 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції. При цьому взагалі не містять посилань, які сам норми матеріального чи процесуального права були порушені судами.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу та залишити судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 22 вересня 2017 року та постанову апеляційного суду Закарпатської області від 6 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк