Справа № 289/2260/17
Номер провадження 2/289/221/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2018 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Сіренко Н.С.,

за участю: секретаря судового засідання Галькевич Ю.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Потіївської сільської ради ОТГ Радомишльського району Житомирської області, представник позивача ОСОБА_1, до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди землі, -

ВСТАНОВИВ:

06.12.2017 позивач звернувся до суду до ОСОБА_2 з позовом про стягнення заборгованості за договором оренди, посилаючись на те, що 14.02.2014 між сторонами було укладено договір оренди землі № 4, відповідно до умов якого орендодавець передає в оренду, а орендар приймає в строкове користування 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0413 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка знаходиться в с. Потіївка, вул. Леніна, 39, кадастровий № :02:003:0138.

Потіївська сільська рада згідно умов договору оренди виконала свої зобов'язання в повному обсязі, однак, відповідач спочатку орендні платежі сплачувала, а в подальшому припинила сплату, в зв'язку з чим станом на 23.10.2017 в порушення умов договору оплату за оренду землі не провела, відповідно до акту звірки розрахунків по орендній платі станом на 23.10.2017 заборгованість відповідача перед позивачем становить 15237,34 грн., яку останній просить суд стягнути з відповідача.

10.07.2018 відповідач ОСОБА_2 подала до Радомишльського районного суду Житомирської області зустрічний позов, який ухвалою суду від 11.07.2018 повернутий позивачеві на підставі ч. 3 ст. 194 ЦПК України в зв'язку із порушенням строку подачі зустрічного позову.

10.07.2018 через канцелярію суду відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву із відповідними додатками, однак, враховуючи положення ч. 2 ст. 191 ЦПК України, в зв'язку із ненаданням відзиву у встановлений строк без поважних причин суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Зазначив, що відповідач договір укладала добровільно, спочатку сплачувала орендні платежі згідно умов договору, а в подальшому оплату припинила, хоча до звернення позивача до суду відповідач укладений договір оренди не оскаржувала.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Відповідач ОСОБА_2 повідомила, вважає себе не відповідачем, а потерпілою, так як без її відому спірну земельну ділянку позивачем було передано ще одній особі - Рацилевич, крім того, з нею укладали договір оренди як із підприємцем, а тому вона переплатила за орендну плату, вважає, що нарахована сума орендної плати перебільшена, так як вона при укладенні договору вважала, що орендує земельну ділянку площею 0,0413 га, а вже потім вияснилося, що в договорі йшлося лише про 1/2 цієї земельної ділянки. Представник відповідача ОСОБА_3 зазначив, що укладений між сторонами договір оренди землі містить вади, а саме: в договорі чітко не вказано, яка саме площа земельної ділянки передається відповідачеві в оренду, так як в самому договорі та акті приймання-передачі зазначена площа 0,0413 га, а в акті про встановлення зовнішніх меж площа земельної ділянки зазначена 0,0206 га. Вважає укладений договір нікчемним і визнання його таким не потребує підтвердження судом, так як одна із істотних умов при укладенні договору оренди земельної ділянки площа земельної ділянки, а в договорі не зазначений конкретний розмір земельної ділянки, так як із змісту договору оренди землі, укладеного між сторонами не зрозуміло, чи зазначена в договорі площа 0,0413 га це площа, що передається в оренду як 1/2 частина земельної ділянки, чи передається в оренду 1/2 частина від площі 0,0413 га, саме тому укладений договір має ознаки нікчемності.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договорами оренди землі.

Статтею 12 ЗК України встановлено, що розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЗК України, порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

ОСОБА_4 з ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

ОСОБА_4 з ч. 4 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до частини першої статті 93 ЗК України, статті 1 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницькою та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

ОСОБА_4 з ч. 2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Відповідно до ст. 17 цього Закону об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Орендною платою за землю є платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (ст. 21 Закону України «Про оренду землі»).

Положеннями ст. 22 цього Закону врегульоване питання форми орендної плати, а саме: орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі.

Договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором (стаття 31 Закону України «Про оренду землі»).

За змістом статті 36 Закону України «Про оренду землі», у разі невиконання зобов'язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором. Орендодавець несе відповідальність за недоліки переданої в оренду земельної ділянки, що не були передбачені договором оренди і перешкоджають використанню земельної ділянки за договором. У разі виявлення таких недоліків орендар має право вимагати: зменшення орендної плати або відшкодування витрат на усунення недоліків; відрахування з орендної плати певної суми своїх витрат на усунення таких недоліків з попереднім повідомленням про це орендодавця; дострокового розірвання договору.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14.02.2014 між орендодавцем - Потіївською сільською радою та орендарем ФОП ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі № 4, відповідно до умов якого орендодавець передає в оренду, а орендар приймає в строкове користування 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0413 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка знаходиться в с. Потіївка, вул. Леніна, 39, кадастровий № :02:003:0138 (а.с.5-6).

ОСОБА_4 п.5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 48323,02 грн.. Договір укладено на 5 років, після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк.

Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі 10% орендної плати від грошової оцінки землі у гривнях 4832,03 грн., обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року двічі на рік по 50% кожного півріччя (п.9,10,11 договору).

ОСОБА_4 прикінцевих положень договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, згідно відмітки право оренди зареєстровано у відділі реєстрації речових прав на нерухоме майно 27.02.2014 за № 4820229.

ОСОБА_4 про передачу та прийом земельної ділянки в оренду (без дати 2014 року), орендодавець Потіївська сільська рада передає земельну ділянку площею 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0413 га Радомишльський район, Житомирська область в с. Потіївка, вул. Леніна, 39, а орендар ФОП ОСОБА_2 приймає земельну ділянку терміном на 5 років (а.с.7).

Таким чином, сторони договору своїми підписами підтвердили спрямованість волевиявлення на виникнення між ними відносин оренди. При цьому, укладений договір оренди являє собою цілісний документ, а отже кожна сторона була повною мірою проінформована щодо змісту, предмету, орендної плати та інших істотних умов договору.

При цьому, дослідивши Договір оренди землі № 4 та його невід'ємні частини, суд погоджується з позицією сторони відповідача про те, що дійсно обєкт оренди, а саме площа земельної ділянки, яка передається в оренду, прописана таким чином, що її можна розуміти двозначно: чи 1/2 частина земельної ділянки загальною площею 0,0413 га, чи 1/2 частина земельної ділянки від 0,0413 га, що складає 0,0206 га, як зазначено в акті про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки від 27.11.2013 (а.с.11).

ОСОБА_4 принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Суд звертає увагу, що предметом судового розгляду є стягнення орендної плати за договором оренди землі, а не оспорювання договору оренди землі.

Відповідачем до початку розгляду справи по суті не заявлялися зустрічні вимоги про визнання даного договору недійсним, а доводи представника останнього зводяться до висновків, що даний правочин є нікчемним і визнанню в судовому порядку його недійсним не потребує.

ОСОБА_4 зі статтею 204 ЦК України, правочини є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, відповідно до ч. 2 особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності та відповідно до ч. 3 волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом: частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо (нікчемний правочин). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи викладене, посилання представника відповідача на обставини, що оскільки спірний договір містить істотні вади, то відповідно зазначений договір є нікчемним, є необґрунтованими, так як діючим законодавством не передбачено, що правочин може бути визнаний нікчемним із зазначених підстав, а рішення суду про визнання вказаного договору недійсним суду не надано, договір оренди землі, який є предметом спору, на день розгляду справи, є дійсним.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 15237,34 грн. по орендній платі за договором оренди, укладеним 27.02.2014, суд, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки відповідач визнала, що за 2016, 2017 роки орендна плата орендодавцю не сплачувалась, однак, за розрахунками суду, сума заборгованості, нарахована позивачем, підлягає перерахуванню.

Так, згідно розрахунку суду, заборгованість відповідача, з урахуванням індексів інфляції, складає:

-2014 рік (з 28.02.2014 по 31.12.2014) - 4064,20 грн.;

-2015 рік (4832,03 орендна плата*124,9 індекс інфляції) 6035,21 грн.;

-2016 рік (4832,03 орендна плата*143,3 індекс інфляції) 6924,30 грн.;

-2017 рік (4832,03 орендна плата*112,4 індекс інфляції) 5431,20 грн./2 2715,60 грн. за І-е півріччя 2017 року.

Всього розмір орендної плати за період оренди з 28.02.2014 по 1-е півріччя 2017 року включно складає 19739,31 грн.

Сплачено відповідачем 8094,20 грн.

Несплачений розмір заборгованості складає 11645,11 грн., який і підлягає стягненню з відповідача.

ОСОБА_4 із вимогами ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 14 Конституції України, земля, її надра, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", означає орган, на який державою покладено обовязок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до ст.ст. 6, 7, 13 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

ОСОБА_4 статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування», право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування, а бюджет місцевого самоврядування (місцевий бюджет) - план утворення і використання фінансових ресурсів, необхідних для забезпечення функцій та повноважень місцевого самоврядування. Утворена заборгованість із сплати орендної плати завдає шкоди інтересам територіальної громади у сфері акумулювання бюджетних коштів.

Положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

ОСОБА_4 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Приписами ст. 629 цього ж кодексу визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З огляду на викладені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у визначеному судом розмірі.

Питання про судові витрати суд вирішує згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 82, 89, 141, 259, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Потіївської сільської ради ОТГ Радомишльського району Житомирської області (12225, Житомирська обл., Радомишльський р-н, с. Потіївка, вул. Центральна, 31, код ЄДРПОУ: 04343903) до ОСОБА_2 (12301, Житомирська обл., смт. Черняхів, вул. Гречко, буд. 8-а, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) про стягнення заборгованості за договором оренди землі задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Потіївської сільської ради ОТГ Радомишльського району Житомирської області заборгованість за Договором оренди землі №4 в сумі 11645,11 грн. та 1222,80 грн. судові витрати по справі, а всього 12867,91 грн. (дванадцять тисяч вісімсот шістдесят сім гривень 91 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до Апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 17.07.2018.

Суддя /підпис/ ОСОБА_5

ОСОБА_4 з оригіналом

Суддя Н. С. Сіренко

"___" __________ 20 __

(дата засвідчення копії)