17 липня 2018 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Козирського Є.С
при секретарі Сірман Г.В.,
В грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд постановити рішення, яким : стягнути з ОСОБА_1 на користь Одеського державного університету внутрішніх справ витрати на навчання в сумі 36 324, 77 грн. (тридцять шість тисяч триста двадцять чотири грн.. 77 коп.) та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 600, 00 грн. ( одна тисяча шістсот грн. 00 коп.).
В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що відповідачка відповідно до вимог Закону України від 20.12.1990 №565-ХІІ «Про міліцію», проходила службу в органах внутрішніх справ України з 08.08.2010 по 31.05.2015. У 2010 році відповідачка була зарахована курсантом Кримського юридичного інституту Одеського державного університету внутрішніх справ (КЮІ ОДУВС), поставлена на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання. Також зазначив, що згідно наказу МВС України від 17.03.2008 № 113 «Про реорганізацію вищих навчальних закладів МВС України», КЮІ ОДУВС увійшов до складу Одеського державного університету внутрішніх справ. Відповідно до наказу МВС України від 28.07.2011 №490 «Про реорганізацію вищих навчальних закладів МВС», в тому числі, КЮІ ОДУВС було ліквідовано, а весь перемінний склад ВНЗ переведено, зокрема, до Одеського державного університету внутрішніх справ. Відповідачка у 2014 році закінчила Університет. Отримала диплом фахівця, була відряджена для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Одеській області, та призначена на посаду слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Приморського РВ ОМУ ГУМВС в Одеській області згідно наказу №90 о/с від 26.02.2014 р. Згідно наказу ГУМВС України в Одеській області №608 о/с від 26.08.2015 відповідачка звільнена з органів внутрішніх справ за п. 64 «ж» (за власним бажанням).
Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Згідно зі ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з'явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України.
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд встановив, що відповідно до вимог Закону України від 20.12.1990 №565-ХІІ «Про міліцію», проходила службу в органах внутрішніх справ України з 08.08.2010 по 31.08.2015. У 2010 році відповідачка була зарахована курсантом Кримського юридичного інституту Одеського державного університету внутрішніх справ (КЮІ ОДУВС), поставлена на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання. Ззгідно наказу МВС України від 17.03.2008 № 113 «Про реорганізацію вищих навчальних закладів МВС України», КЮІ ОДУВС увійшов до складу Одеського державного університету внутрішніх справ. Відповідно до наказу МВС України від 28.07.2011 №490 «Про реорганізацію вищих навчальних закладів МВС», в тому числі, КЮІ ОДУВС було ліквідовано, а весь перемінний склад ВНЗ переведено, зокрема, до Одеського державного університету внутрішніх справ. Відповідачка у 2014 році закінчила Університет, отримала диплом фахівця, була відряджена для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Одеській області, та призначена на посаду слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Приморського РВ ОМУ ГУМВС в Одеській області згідно наказу №90 о/с від 26.02.2014 р. Згідно наказу ГУМВС України в Одеській області №608 о/с від 26.08.2015 відповідачка звільнена з органів внутрішніх справ за п. 64 «ж» (за власним бажанням). Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про міліцію», особи начальницького складу ОВС, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Згідно з п. 2 Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 № 313, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, повязаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі.
На виконання вимог ст. 18 Закону України «Про міліцію», Указу Президента України № 77/96 від 23.01.1996 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» та Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, затвердженого наказом МВС України № 150 від 14.05.2007, між Університетом, ГУМВСУ в АР Крим та відповідачем, було укладено Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 04.09.2010. Однак, після прийняття наказу МВС від 28.07.2011 №490 «Про реорганізацію вищих навчальних закладів МВС», після ліквідації Кримського юридичного інституту Одеського державного університету внутрішніх справ, курсант ОСОБА_2 була переведена до Одеського державного університету внутрішніх справ, з якою 05.09.2011 був укладений договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ.
Нормами вказаного Договору передбачено, що в разі звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 Договору, відповідач зобовязаний відшкодувати фактичні витрати, повязані з його утриманням у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком. Крім того, відповідно до зазначеного Договору, підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення особи зі служби протягом перших трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України. Таким чином, у відповідача був час для добровільного погашення заборгованості перед МВС України, однак він зазначеною можливістю не скориствався.
Згідно ст. 1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України», навчальні заклади включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справ України, таким чином Університет є структурним підрозділом Міністерства внутрішніх справ. В статуті Університету, затвердженому наказом МВС України від 15.05.2012 № 429 також зазначається, що Університет діє у складі Міністерства внутрішніх справ України та підпорядковується йому. Університет, як розпорядник бюджетних коштів згідно із нормами бюджетного законодавства, для виконання своїх обовязків по договору, здійснювало фактичні витрати бюджетних коштів з утримання відповідача.
Отже, Університет, як структурний підрозділ Міністерства внутрішніх справ України, у разі невиконання договірних відносин, з боку курсантів або молодих фахівців, випускників ВНЗ, звертається до суду для відшкодування бюджетних коштів, які виділялися з державного бюджету і були витрачені на їх утримання.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частина 1 статті 530 ЦК України зазначає, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 1378 грн..
За таких обставин суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.
На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь відповідача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 1600,00грн.
Керуючисьст.ст. 3-7, 10-13, 18, 11, 76-83, 95, 133, 141, 174, 213, 228, 229, 241-246, 258, 259, 263-268, 272, 273, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 525, 526,530, 610 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги Одеського державного університету внутрішніх справ задовольнити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: ОСОБА_3