Справа № 572/1401/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2018 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - ВОЗНЮК М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу №572/1401/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частини житлового будинку та земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить виділити належну йому на праві спільної часткової власності 35/100 частини будинку з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Вишневій, 84 м. Сарни Рівненської області та частину земельної ділянки розміром 0,0374 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також частину земельної ділянки розміром 0,475 га для ведення особистого селянського господарства по вулиці Вишневій, 84 м. Сарни Рівненської області, припинивши право спільної сумісної власності.

В поданій позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог вказано, що житловий будинок № 84 по вулиці Вишневій в м. Сарни Рівненській області отримано сторонами за договором дарування, відповідно до якого ОСОБА_3 передала безоплатно у власність позивачу 35/100 частини будинку з господарськими будівлями та спорудами, зокрема:1-1 коридора-5,5 кв.м., 1-2 котельні-2,5 кв.м., 1-3 кладови-3,3 кв.м., 1-4 коридору-2,6кв.м., 1-5 житлової кімнати 11,7кв.м, 1-6 житлової кімнати -13,9 кв.м., а/Пог-8,9 кв.м., №1 огорожі-12,8 кв.м, № 2 огорожі -44,4 кв.м. Відповідач користується 65/100 частини будинку з господарськими будівлями та спорудами:2-1 коридором-4.4 кв.м., 202 санвузлом-6.2кв.м., 2-3 житловою кімнатою-11,8 кв.м., 2-4 кухнею-10,0кв.м., 2-5 житловою кімнатою-14,1 кв.м.; «Б» сараєм літнею кухнею- 34,3кв.м, «Д» сарай-9,8 кв.м., «К» колодязем-1шт., № 1 огорожею -100,6 кв.м. Окрім того, сторони отримали на праві спільної сумісної власності земельні ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,1 га та 0,0932 га - для ведення особистого селянського господарства. Однак, між ними не досягнуто згоди щодо виділення часток майна в натурі з метою подальшого продажу своєї частини позивачем. Вказана обставина послужила підставою звернення до суду для вирішення спору в позовному порядку.

В судове засідання сторони не зявились, просили суд розглядати справу у їх відсутність, про що подали письмові клопотання від 06.07.2018 року.

Вказані клопотання судом задоволені.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог.

Правовідносини між сторонами виникли з приводу реалізації права власності на нерухоме майно.

Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України та чинного земельного законодавства.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема із правочинів.

З дослідженого судом договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями від 15.02.2008 року встановлено, що ОСОБА_3 безоплатно передала дочці, ОСОБА_2 65/100 частини будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 47,9 кв.м та сину, ОСОБА_1 35/100 частини будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 39,5 кв.м.

Таким чином, сторони набули право спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 84 по вулиці Бегми м. Сарни Рівненської області на підставі договору дарування від 15.02.2008 року, відповідачем зареєстровано право спільної часткової власності, що підтверджуються витягом про реєстрацію його права власності на нерухоме майно від 20.03.2008 року № 18172012.

У відповідності до положень ст.355, 356 та ст.358 ЦК України майно, що є у власності двох осіб належить їм на праві спільної власності і є спільним майном. В даному випадку договором визначено розмір часток кожного з співвласників майна. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування спільним майном, що перебуває у їх частковій власності. З наведеного слідує, що у разі виникнення спору співвласники вправі звернутися до суду з метою його вирішення.

Надана суду позивачем копія технічного паспорту доводить, що по вулиці Вишнева (колишня Бегми) м. Сарни Рівненської області розташоване будинковолодіння № 84, яке складається із житлового будинку та господарських будівель та зареєстроване за реєстраційним номером 254 належить у частках, зазначених вище ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Як передбачено чинним цивільним законодавством України, а саме положеннями ст.316, ст.319 ЦК України, право власності здійснюється відповідно до закону за волею власника, незалежно від волі інших осіб. З чого слідують, закріплені у законі правомоччя власника на власний розсуд та у спосіб, не заборонений законом володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.

У відповідності, до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно із ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Проте, сторонами не було досягнуто згоди щодо виділення часток майна в натурі. Як передбачено ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до п. 6, 7 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Також в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Позивачем надано суду висновок щодо технічної можливості поділу обєкта нерухомого майна житлового будинку, господарських будівель та споруд на квартири №1 та №2, а також земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розміром 0,1000 га та для ведення особистого селянського господарства - 0,0932 га по вулиці Вишневій, 84 м. Сарни від 20.03.2018 року. Отже, за технічними показниками зазначені обєкти нерухомого майна можуть бути виділеними в цілу частку.

Відповідачем у справі не заперечуються варіанти поділу нерухомого майна, проти задоволення позову вона не заперечувала.

Приймаючи до уваги, що позивач дійсно є співвласником обєктів нерухомого майна, є технічна можливість виділити частки в натурі в окремі обєкти, відповідачем не спростовано цих обставин, суд вважає позовні вимоги такими, які підлягають задоволенню.

Крім виділення в натурі 35/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, позивач просить виділити йому в натурі частину земельної ділянки 0,3074 га із земельної ділянки розміром 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та частину земельної ділянки площею 0,475 га із земельної ділянки, розміром 0,0932 га для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно п. в ч. 2 ст. 89 Земельного кодексу України, у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема співвласників жилого будинку. Частинами 3,4,5 зазначеної статті передбачено, що, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом.

Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Нормами частин 1 ст.369 та статті 370 Цивільного кодексу України встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 цього Кодексу.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.п.е п.18, п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», учаснику спільної сумісної власності зазначене право належить за умови попереднього визначення розміру рівних земельних часток, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Якщо до вирішення спору між співвласниками житлового будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач, слід виходити з розміру його частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

З огляду на викладене заявлені позивачем, є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі наведеного, ст.ст. 328, 1218, 1220, 1222, 1261, 405 ЦК України, ст.ст.86, 89 Земельного Кодексу керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Виділити в натурі належні ОСОБА_1 (жителю ІНФОРМАЦІЯ_1. паспорт громадянина України серії СР №393299, ІПН НОМЕР_1) 35/100 частин будинковолодіння, розташованого за адресою : м.Сарни вул.Вишнева,84 Рівненської області, загальною площею 39,5 м2, житловою площею 25,6 м2, припинивши право спільної часткової власності на вказане будинковолодіння.

Виділити в натурі ОСОБА_1 частину земельної ділянки площею 0,0374 га. із земельної ділянки площею 0,1 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також частину земельної ділянки площею 0,475 га. із земельної ділянки площею 0,0932 га. для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою : м.Сарни вул.Вишнева,84 Рівненської області.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя підпис

Копія вірно

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області ОСОБА_4