У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" травня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Астахової О.О.,

при секретарі Неділько Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, поданої в особі ОСОБА_2 на дії та бездіяльність Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві, зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

02 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою в якій просить визнати рішення, дії та бездіяльність посадових осіб Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві неправомірними, а саме: державного виконавця:

- відсутність постанов про скасування постанов від 23.11.2015 року про стягнення судового збору в сумі 919,87 грн. та витрат на проведення виконавчих дій на суму 120,00 грн., винесених в межах виконавчого провадження №49095422;

- неповернення на картковий рахунок ОСОБА_1 коштів, стягнутих згідно постанов від 23.11.2015 року про стягнення судового збору в сумі 919,87 грн. та витрат на проведення виконавчих дій на суму 120,00 грн.;

- відсутність надання інформації на запити ОСОБА_1

Начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва:

-щодо відсутності реагування на звернення ОСОБА_1 від 30.01.2017 року, 19.04.2017 року, 21.04.2017 року та від 12.07.2017 року в порушення вимог ч. 1 ст. ст.5, 7 Закону України "Про інформацію", ст. ст. 1, 4, 7, 18, 19 "Про звернення громадян";

-відсутності належного контролю за діями державного виконавця.

Стягнути з Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві на користь ОСОБА_1 кошти в загальній сумі 1039,87 грн. та завдану моральну шкоду у розмірі 8000,00 грн.

Зобов'язати старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Урбана Д.Д. надати ОСОБА_1 повідомлення про виконання рішення суду від 25.07.2016 року.

Задовольнити клопотання про постановлення окремої ухвали.

Мотивуючи вимоги тим, що 25.07.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва по справі № 755/8195/16-ц ухвалено рішення, яким скасовано постанову старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ Урбана Д.Д. про стягнення виконавчого збору від 23.11.2015 року в сумі 919,87 грн. та постанову про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій від 23.11.2015 року на суму 120,00 грн., винесених у виконавчому провадженні № 49095422.

Означене рішення суду належним чином вручене відповідачу, набрало законної сили та підлягає виконанню.

Однак грошові кошти на момент звернення із скаргою до суду не повернути. На неодноразові звернення ОСОБА_1 до державного виконавця та начальника Відділу із заявами про їх повернення відповіді не надійшло, що змушує заявника звернутись із даною скаргою до суду.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 скаргу підтримав та виходячи з доводів, якими вона обґрунтовується, просив вимоги задовольнити.

Додатково повідомив, що в січні 2018 року на виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києві від 25 липня 2016 року на адресу ОСОБА_1 поштовим зв'язком надійшли грошові кошти у сумі 1039,87 грн. (919,87 грн. + 120,00 грн) , тобто ухвала суду виконана лише через півтора року після постановлення. Посилання державного виконавця Урбана Д.Д. на той факт, що ним здійснювались спроби перевести вказані грошові кошти раніше не підтверджуються належними доказами.

Від головного державного виконавця Дніпровського РВДВС ГУТЮ в м. Києві Урбана Д.Д. надійшли заперечення, зі змісту яких убачається, що він просить проводити судовий розгляд справи у відсутність представника відділу та відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

Мотивуючи заперечення тим, що 19 жовтня 2015 року на виконання до відділу надійшов виконавчий лист №755/9469/13-ц, виданий 16.07.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Буревісник-3» боргу в розмірі 9198,75 грн.

В ході здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 49095422, державним виконавцем 23.11.2015 року було винесено постанову про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій на загальну суму 1039,87 грн., яка була скасована ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 липня 2016 року у справі №755/8195/16-ц.

Неодноразові спроби державного виконавця перерахувати кошти у сумі 1039,87 грн. на банківські реквізити боржника, які надав її представник, виявились безрезультатними, кошти повертались на рахунок відділу з приміткою про уточнення реквізитів отримувача.

03 січня 2018 року державним виконавцем надано розпорядження головному спеціалісту відділу для перерахування коштів у сумі 1039,87 грн. на поштову адресу боржника ОСОБА_1 та 09 січня 2018 року вказана сума була перерахована.

Таким чином, на думку державного виконавця, факти викладені в скарзі не відповідають дійсності, а тому у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Щодо заяв ОСОБА_1 від 30.01.2017 року, 19.04.2017 року, 12.07.2017 року, то вони були розглянуті Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві та заявнику була направлена вмотивована відповідь

З огляду на означене у задоволенні скарги просив відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 755/9469/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Буревісник-3» заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 7 969,35 грн. та судового збору у розмірі 229,40 грн., а всього 8 198,75 грн. (а.с. 68-69).

21 жовтня 2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві Урбаном Д.Д. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49095422 з примусового виконання вказаного виконавчого листа № 755/9469/13-ц.

23 листопада 2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві Урбаном Д.Д. було винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_1 у розмірі 919,87 грн. (а.с. 59).

Також, 23.11.2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві Урбаном Д.Д. було винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій в сумі 120 грн. (а.с. 56-57).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 липня 2016 року скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скасування постанов державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій задоволено.

Скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві Урбана Дмитра Дмитровича про стягнення виконавчого збору від 23.11.2015 року та постанову про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій від 23.11.2015 року винесених в рамках виконавчого провадження № 49095422 (а.с. 7-8).

Заявник оскаржує бездіяльність державного виконавця, посилаючись на те, що вказана ухвала суду державним виконавцем не виконувалась у розумний строк, а начальником відділу не здійснювались належним чином заходи реагування під час звернень ОСОБА_1 із заявами щодо бездіяльності державного виконавця.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 448 ЦПК України).

Згідно із пунктом а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України скарга може бути подана до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Враховуючи те, що заявник оскаржує бездіяльність державного виконавця, яка тривала на момент подання скарги до суду, то суд вважає строк на звернення ОСОБА_1 до суду із даною скаргою не пропущений.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року з Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві витребувано належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №49095422, які надійшли на адресу суду 12 березня 2018 року.

Як убачається із матеріалів виконавчого провадження, у ході проведення виконавчих дій з примусового виконання рішення суду, державним виконавцем 14.08.2017 року надано розпорядження №49095422/14 про перерахування грошових коштів у розмірі 1039,87 грн. на картковий рахунок ОСОБА_1 (а.с. 39).

Відповідно до платіжного доручення № від 21 серпня 2017 року вказані грошові кошти були повернуті для уточнення реквізитів одержувача ОСОБА_1 (а.с. 38).

11.12.2017 року державним виконавцем повторно надано розпорядження №49095422/14 на перерахування на рахунок ОСОБА_1 відкритий в АТ "Ощадбанк", грошових коштів стягнутих за виконавчий збір та витрати пов'язані з організацією та проведення виконавчих дій у загальному розмірі 1039,87 грн. (а.с. 33) .

Згідно платіжного доручення №13446 від 13.12.2017 року вказані грошові кошти були повернуті для уточнення реквізитів одержувача ОСОБА_1 (а.с. 32).

Також, державним виконавцем надано розпорядження №49095422/14 від 03.01.2018 року на перерахування на поштову адресу ОСОБА_1, грошових коштів стягнутих за виконавчий збір та витрати пов'язані з організацією та проведення виконавчих дій у загальному розмірі 1039,87 грн. (а.с. 31) .

Відповідно до платіжного доручення №177 від 05.01.2018 року вказані грошові кошти були повернуті для уточнення реквізитів одержувача ОСОБА_1 (а.с. 30).

Суд критично розцінює доводи представника заявника про неналежність вказаних платіжних доручень в якості доказу, оскільки платіжне доручення у розумінні ст.ст.77-81 ЦПК України є належними, достатніми та допустимим доказом на підтвердження факту здійснення державним виконавцем дій, спрямованих на виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 25 липня 2016 року про перерахунок (повернення) грошових коштів.

У судовому засіданні представник заявника підтвердив факт надходження по пошті вказаних грошових коштів у загальному розмірі 1039,87 грн. після звернення з даною скаргою до суду.

А тому, вимоги заявника щодо зобов'язання державного виконавця вчинити дії для повернення грошових коштів на картковий рахунок ОСОБА_1, стягнутих згідно постанов від 23.11.2015 року про стягнення судового збору в сумі 919,87 грн. та витрат на проведення виконавчих дій на суму 120,00 грн. задоволенню не підлягають.

Разом з тим, як убачається із матеріалів справи постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій були скасовані судом 25.07.2016 року.

У встановленому законом порядку ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 25.07.2016 року не оскаржувалась та набрала законної сили 01.08.2016 року.

При цьому, перше розпорядження на перерахування на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів про стягнення виконавчого збору та витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 1039,87 грн. було здійснено державним виконавцем 11.12.2017 року, послідуючі 21.08.2017 року та 04.01.2018 року.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Іванов проти України» (остаточне від 15.01.2010) визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та статті 1 Першого протоколу, внаслідок тривалого невиконання рішення суду. При цьому в рішенні Суду зазначено: «…51. право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін… Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок …».

За положеннями ст. 129-1 Конституції України Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про тривале невиконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 25.07.2016 року про повернення виконавчого збору та витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій були у сумі 1039,87 грн., з моменту набрання ухвалою суду законної сили до винесення державним виконавцем розпорядження про їх повернення. Тобто поза межами розумного строку. А тому скарга в частині визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ щодо тривалого неповернення судового збору у сумі 919,87 грн. та витрат на проведення виконавчих дій на суму 120,00 грн. у виконавчому провадженні №49095422 є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо відсутності реагування державного виконавця та начальника Відділу на звернення ОСОБА_1 від 30.01.2017 року, 19.04.2017 року, 21.04.2017 року та від 12.07.2017 року, а також відсутності належного контролю за діями державного виконавця, суд вважає такі вимоги необгрунтованими, оскільки матеріали виконавчого провадження містять докази належного реагування на звернення ОСОБА_1 та направлення відповідей на його заяви від 30.01.2017 року, 19.04.2017 року, 21.04.2017 відповідно до Закону України "Про звернення громадян" (а.с. 34, 41-50).

Більш того, зокрема заява від 19.04.2017 року містила прохання про надання інформації про хід виконавчого провадження, при цьому представник боржника ОСОБА_2 того ж дня, - 19 квітня 2017 року ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження, що підтверджується його розпискою (а.с. 43).

Вимога заявника про стягнення з Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у м. Києві на користь ОСОБА_1 8000,00 грн. в якості завданої матеріальної шкоди задоволенню не підлягає, оскільки дана вимога підлягає розгляду в порядку позовного провадження, а не відповідно до ст. 447 ЦПК України.

Вимога про зобов'язання старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Урбана Д.Д. надати заявнику повідомлення про виконання рішення суду від 25.07.2016 року задоволенню також не підлягає, оскільки про виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 25.07.2016 року відомо заявнику, що було підтверджено її представником у судовому засіданні.

Питання постановлення окремої ухвали суду регулюється положеннями ст. 262 ЦПК України, відповідно до ч.ч. 1, 2 якої суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов'язків, неналежного виконання професійних обов'язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.

Питання постановлення окремої ухвали суду у розумінні ст. 262 ЦПК України, є правом суду у випадку встановлення відповідних підстав для застосування її положень.

Виходячи з наведеного, скарга ОСОБА_1, поданої в особі ОСОБА_2 на дії та бездіяльність Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві, зобов'язання вчинити певні дії підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 259-261, 353, 355, 447-451 ЦПК України, ст.ст. 18, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1, поданої в особі ОСОБА_2 на дії та бездіяльність Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві, зобов'язання вчинити певні дії- задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо повернення судового збору у сумі 919,87 грн. та витрат на проведення виконавчих дій на суму 120,00 грн. протягом року, з моменту набрання ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.07.2016 року законної сили у виконавчому провадженні №49095422.

В іншій частині - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Астахова