Справа № 2/331/751/18
№ 331/2408/18

ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.07.2018 р. м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Антоненко М.В.
за участю секретарі Андрієнко С.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням терміну її виплати та моральної шкоди, -

ОСОБА_1, звернулася до суду із позовом в якому вказує на те, що з 06 березня 2009 року, на підставі наказу № 36-к від 06.03.2009 року, вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем.
07 травня 2014 року вона припинила з ним трудові відносини.
Відповідач не виплачував їй своєчасно заробітну плату, у зв'язку з чим, вона вимушена була звернутися до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з заявами про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.
Наказом від 04 грудня 2013р. було стягнуто з відповідача на її користь заробітну плату за листопад 2013р. у розмірі 4261 гривні 93 копійки.
Наказом від 17 січня 2014р. було стягнуто з відповідача на її користь заробітну плату за грудень 2013р у розмірі 4710 гривень 52 копійки.
Наказом від 05 лютого 2014р. було стягнуто з відповідача на її користь заробітну плату за січень 2014р. у розмірі 4495 гривень 19 копійок.
Наказом від 13 березня 2014р. було стягнуто з відповідача на її користь заробітну плату за лютий 2014р. у розмір 3876 гривень 09 копійок.
До теперішнього часу відповідач не провів з нею повний розрахунок за вказаними вище наказами.
Відповідно до ст. 3 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Відповідно до ст. 117 КЗпП України відповідальність за затримку розрахунку при звільненні настає при наявності у цьому вини роботодавця.
Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органа належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Вважає, що також має право на присудження грошової компенсації за порушення строку виплати заробітної плати.
Відповідно до ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення.
На підставі ст. 34 Закону України «Про оплату праці» у зв'язку із порушення строків виплати заробітної плати працівникам проводиться компенсація втрати частини заробітної плати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Структуру заробітної плати визначено статтею 2 Закону України Про оплату праці, якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата, зокрема, це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством.
Компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати є складовою частиною заробітної плати (додаткова заробітна плата).
Права звільненого працівника у разі порушення строків виплати йому належних при звільненні коштів захищаються шляхом виплати йому середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку (ст. 117 КЗпП України).
Згідно Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29 січня 2-014 року у справі № 6-144 цс 13, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, визначені у ст. 116 КЗпП України, с підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 зазначеного Кодексу. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати, роботодавець не звільняється від такої відповідальності.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Рішенням Конституційного Суду України 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 роз'яснено, що не виплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку про обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно із п.5 Порядку нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів /годин , а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цій період. У разі коли середньомісячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п.8 Поряду).

Рішеннями суду від 17.12.2014р., 05.11.2015р. та від 19.10.2016р. було стягнуто з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки проведення розрахунку за період з 07.05.2014 р. по 19.10.2016р., який позивачем до наступного часу не отримано.

Обчислення виплати: початкові данні: період за який нараховується виплата - з 20.10.2016 р. по 15.03.2018р.; кількість робочих днів в періоді з 20.10.2016р. по 14 .03.2018р. 355 дні; період для обчисленні середньоденної заробітної плати березень-квітень 2014р.; заробітна плата нарахована за період березень-квітень 2014р. складає: 9427,95грн.; фактично відпрацьованих робочих днів за період березень-квітень 2014р. - 36 дні; середньоденні заробітна плата складає: 9427,95/3 6р.дн. = 261,89 грн.

Нарахований середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати працівнику при звільненні згідно ст. 117 КЗпП України складає: 261,89грн.х 355=92970,95 грн.

Обчислення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням терміну її виплати відповідно до приросту індексу споживчих цін за період невиплати заробітної плати:

Компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням терміну виплати після утримання податку з доходів фізичних осіб за вересень 2013 р. складає 5702, 03грн.х 17,5/100=997,85 грн.

Компенсація за жовтень 2013 р. складає 3007,08 грн.х75,4/100=2267,34 грн.

Компенсація за листопад 2013р. складає 4261,93 грн. х 135.2/100=5762,13 грн.

Компенсація за грудень 2013р. складає 4710,52 грн. х 134,1/100=6316,81 грн.

Компенсація за січень 2014р. складає 4495,19 грн. х 133,6/100=6005,57 грн.

Компенсація за лютий 2014р. складає 3876,09 грн. х 132,2/100=5124,19 грн.

Компенсація за березень 2014р. складає 4681,04 грн. х 127,2/100=5954,28 грн.

Компенсація за квітень 2014р. складає 17514,37 грн. х 120/100=21017,24 грн.

Компенсація за травень 2014р. складає: 1304,68 х 111,9/100=1459,94 грн.

Всього компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням терміну її виплати, що підлягає виплаті позивачу складає 54905,35 грн.

Згідно з уточненим розрахунком за період з 20.10.2016р. по 03.07.2018р., нарахований середній заробіток за час затримки виплати працівнику при звільненні складає: 431 день х 261,89 грн. = 112 874, 59 грн.

Посилаючись на вищенаведені обставини, ОСОБА_1 просить суд стягнути з Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект":

- заборгованість з нарахованого середнього заробітку за час затримки виплати працівнику при звільненні у розмірі 112 874, 59 грн.;

- компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням терміну її виплати у розмірі 54 905, 35 грн.

В судовому засіданні від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення по справі..

ДП „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект" двічі належним чином було повідомлено про час та місце судового засідання, представник відповідача до суду не зявився, про причину неявки суд не повідомив.

За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У звязку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст.47 Кодексу Законів про працю, обов'язок власника або уповноваженого ним органу провести розрахунок з працівником і видати йому трудову книжку.

Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно зі статтею 117 КЗпП, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, за положеннями статті 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

У відповідності до п.2 Порядку обчислення середнього заробітку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995р. №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

У відповідності до п. 3 «Порядку» при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки.

У відповідності до п. 8 «Порядку», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. ( Абзац перший пункту 8 із змінами, внесеними згідно з Постановою KMN 1398 ( 1398-99-п) від 30.07.99).

Фактичні обставини справи підтверджуються письмовими доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні: копією наказу № 36-к від 06.03.2009 р.; копією наказу № 34-к від 07.05.2014 р., копією трудової книжки, копією довідки про середню заробітну плату, копіями судових наказів від 04.12.2013 року, 17.01.2014 року, 05.02.2014 року, 13.03.2014 року, 14.04.2014 року, 06.06.2014 року; копіями рішення суду від 17.12.2014 року, 05.11.2015 року, 19.10.2016 року.

Згідно з розрахунком за період з 20.10.2016р. по 03.07.2018р., нарахований середній заробіток за час затримки виплати працівнику при звільненні складає: 431 день х 261,89 грн. = 112 874, 59 грн. Компенсація втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням терміну її виплати складає 54 905, 35

Керуючись ст. ст. 47, 116, 117 Кодексу Законів про працю, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням терміну її виплати та моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект" () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.10.2016 р. по 03.07.2018 р у розмірі 112 874 (сто дванадцять тисяч вісімсот сімдесят чотири) гривні 59 коп.

Стягнути з Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроет" () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) компенсацію втрати частини невиплаченої заробітної плати за період з 20.10.2016 року по 03.07.2018 року у розмірі 54 905 (пятдесят чотири тисячі девятсот пять) гривень 35 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до ті. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу. ХШ «Перехідні Положення» ЦГІК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: М.В. Антоненко