Справа № 161/8770/18
Провадження № 2/161/2665/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

06 червня 2018 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позов мотивує тим, що він є власником квартири №102 по проспекті Соборності, 20, що в місті Луцьку. Відповідач у вказаному житлі зареєстрована з 1989 року. Разом з тим, уже більше 10 років ОСОБА_3 в квартирі не проживає, інтересу до житла не виявляє, витрат по його утриманню не несе, комунальні послуги не сплачує. В добровільному порядку відповідач з реєстрації знятись не бажає. Відтак позивач вважає, що дана обставина не дозволяє йому розпоряджатися майном на власний розсуд, чим порушуються його права та інтереси, як власника майна. Окрім того, він змушений нести додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг.

А тому, просив суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №102 по проспекті Соборності, 20, що в місті Луцьку Волинської області.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач також подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення позову.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

З копії договору дарування (а.с. 4) та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.5) судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником квартири №102 по проспекті Соборності, 20, що в місті Луцьку Волинської області.

За відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області встановлено, що відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Крім того, дана обставина стверджується відповідними записами в будинковій книзі (а.с. 6-8).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З повідомлення Луцького ВП ГУНП у Волинській області від 07.04.2018 (а.с. 9) вбачається, що за результатами проведення працівниками поліції перевірки підтверджено факт не проживання ОСОБА_3 протягом тривалого періоду часу за адресою: АДРЕСА_1.

Окрім того, з поданої відповідачем заяви про визнання позову, суд дійшов висновку, що стороною відповідача не заперечуються обставини викладені в позовній заяві та факт не проживання в спірному житлі близько 10 років.

А відтак, станом на день розгляду справи, підтверджується не проживання відповідача у квартирі позивача більше одного року.

Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що слід визнати відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №102 в будинку №20 по проспекті Соборності у місті Луцьку Волинської області.

Згідно з ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Задовольняючи позов про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, суд використовує права надані ст. 267 ЦПК України, щодо встановлення порядку виконання рішення суду, і вважає, що в рішенні слід вказати на те, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 267 ЦПК України, на підставі ст.ст. 319, 405 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №102 в будинку №20 по проспекті Соборності у місті Луцьку Волинської області.

Рішення є підставою для зняття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 13.07.2018.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій