Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/1238/16-ц Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 24 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №278/1238/16-ц за позовом Будинкоуправління №3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг

та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Будинкоуправління №3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району про визнання дій протиправними, стягнення майнової шкоди та відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 04 січня 2018 року, яке ухвалене під головуванням судді Зубчук І.В. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У травні 2016 року Будинкоуправління №3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району (надалі - Будинкоуправління №3 Житомирської КЕЧ району) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Уточнивши у червні 2017 року позовні вимоги, просило стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території, та з водопостачання і водовідведення в сумі 5 320,05 грн., а у солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 - заборгованість за водопостачання і водовідведення в сумі 914,69 грн. (а.с.188-191 т.1). Свої вимоги обґрунтовувало тим, що відповідачі є співвласниками кватири АДРЕСА_1 Відповідач ОСОБА_3 є пенсіонером органів внутрішніх справ, який звільнений зі служби відповідно до ст.65 «а» Положення про походження служби (за віком) у відставку, та має пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг, які передбачені чинним законодавством. ОСОБА_2 знята з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою з 09 серпня 2016 року. Оплату за житлово-комунальні послуги відповідачі не здійснюють, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку в добровільному порядку відповідачі не сплачують.

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 подав зустрічний позов до Будинкоуправління №3 Житомирської КЕЧ району (а.с.74-77 т.1). Із урахуванням доповнення до зустрічного позову, просив визнати протиправними нарахування за житлово-комунальні послуги та стягнути з Будинкоуправління №3 Житомирської КЕЧ району 300 грн. у відшкодування майнової шкоди та 6 295 грн. - у відшкодування моральної шкоди (а.с.167-168 т.1). В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що вийшов на пенсію за Законом України «Про міліцію», а тому має 100% пільги за житлово-комунальні послуги. Нарахуванням боргу йому завдано моральної шкоди, що є причиною погіршення його самопочуття.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 04 січня 2018 року первісний позов задоволено у повному обсязі та вирішено питання судових витрат - стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь будинкоуправління №3 Житомирської КЕЧ району судовий збір в розмірі 1 378 гривень. У задоволенні зустрічного позову відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення його зустрічного позову. Зазначає, що є ветераном органів внутрішніх справ, а тому Будинкоуправління №3 Житомирської КЕЧ району неправомірно вимагає плату за житлово-комунальні послуги, оскільки статтею 22 Закону України «Про міліцію» він та члени його сім'ї звільнені від оплати житлово-комунальних послуг, а підзаконні нормативно-правові акти не можуть регулювати спірні правовідносини, оскільки їх положення суперечать вимогам Закону.

У відзиві на апеляційну скаргу Будинкоуправління №3 Житомирської КЕЧ району просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зокрема зазначає, що оплата судового збору відповідає положенням частини другої ст.99 ЦПК України, яка діяла у такій редакції на час подачі первісного позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, апеляційний суд доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що з 2009 року кватира АДРЕСА_1 загальною площею 59,98 кв.м, належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.125-126 т.1).

Між ОСОБА_3 та Будинкоуправлінням №3 Житомирської КЕЧ району 21 квітня 2009 року укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території (а.с.216 т.1).

Власність зобов'язує та тягар утримання майна лежить на власнику, оскільки останній зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.4 ст.319, ст.322 ЦК України).

Із довідок від 20 травня 2016 року №474 та від 09 лютого 2017 року №121, виданих Будинкоуправлінням №3 Житомирської КЕЧ району, слідує, що за вищевказаною адресою зареєстровані: з 11 лютого 1993 року - ОСОБА_3 (1942 року народження) та його донька ОСОБА_5 (1975 року народження), а з 03 серпня 2011 року - неповнолітня онука ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_3, донька ОСОБА_1.) (а.с.8,124 т.1). Дружина ОСОБА_3- ОСОБА_2 (1948 року народження) була зареєстрована за спірною адресою з 02 листопада 1995 року, але 09 серпня 2016 року знялася з реєстраційного обліку.

Суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ. Із 12 жовтня 1994 року був звільнений з посади старшого дізнавача групи дізнання Житомирського РВ у відставку наказом УВС від 10 жовтня 1994 року №135 о/с за п.65 «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України УРСР від 29 липня 1991 року №114 (а.с.89 т.1)

Зокрема, у період із 15 липня 1989 року по 01 квітня 1993 року ОСОБА_3 проходив службу в Житомирському РВ УМВС України в Житомирській області на посаді дільничного інспектор міліції та у цей період за ним була закріплена адміністративна дільниця з населеними пунктами: селище міського типу Озерне, села Піски та Скоморохи Житомирського району (а.с.81-90 т.1).

Наразі ОСОБА_3 є ветераном органів внутрішніх справ та має право на пільги, встановлені законодавством України (а.с.10 т.1).

Так, частинами п'ятою, шостою та сьомою статті 22 Закону України «Про міліцію» було передбачено, що працівники міліції, які живуть і працюють у сільській місцевості та в селищах міського типу, і члени їх сімей, які проживають з ними, забезпечуються безоплатно житлом з опаленням і освітленням за встановленими нормами, а також користуються іншими пільгами, передбаченими законодавством (частина п'ята).

За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги згідно з цим Законом (частина шоста).

Пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою та шостою цієї статті, надавалися за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищував величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частина сьома).

У зв'язку з ухваленням Верховною Радою України Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII Закон України «Про міліцію» визнано таким, що втратив чинність (пункт 5 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію»).

Разом із тим, пункт шостий частини першої ст.6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» передбачає, що 50-відсоткова знижка плати за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги), користування квартирним телефоном ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами Національної поліції, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України і членами їх сімей, які проживають разом з ними, в жилих будинках усіх форм власності в межах норм, передбачених законодавством.

Частиною четвертою ст.4 ЦК України передбачено, що постанови Кабінету Міністрів України також є актами цивільного законодавства.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1996 року №879 «Про встановлення норм користування житлово-комунальними послугами громадянами, які мають пільги щодо їх оплати», яка діяла у певний період спірних правовідносин та втратила чинність у зв'язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 06 серпня 2014 року №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» встановлена наступна норма житла, в межах якої держава надає громадянам пільги на оплату житлової послуги - управління багатоквартирним будинком - 21 кв. метр загальної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю. Для користування послугами з централізованого постачання холодної води встановлений наступний норматив, в межах якого держава надає громадянам пільги на оплату житлово-комунальних послуг, - 4 куб. метри на одну особу на місяць за відсутності централізованого постачання гарячої води, а для користування послугами з централізованого водовідведення - 4 куб. метри на одну особу на місяць.

Постанови Кабінету Міністрів України не суперечать положенням ЦК України або вищезазначеним Законам.

При наданні пільг та здійсненні видатків з бюджету щодо їх виплати до членів сім'ї пільговика належать, зокрема: дружина (чоловік), їхні неповнолітні діти (до 18 років) (ч.5 ст.51 Бюджетного кодексу України). Враховуючи, що ОСОБА_5 до початку спірного періоду досягла повноліття, то на неї пільги у спірний період не поширюються.

Оплата за послуги з урахуванням пільг нараховується з дати подання документів, які підтверджують право на пільгу. Так, у січні 2004 року відповідач ОСОБА_3 надав до Будинкоуправління №3 Житомирської КЕЧ району посвідчення серії №055191 від 16 січня 2004 року, чим підтвердив право на пільги, які передбачені для ветеранів органів внутрішніх справ (пільга у розмірі 50% у межах норм за утримання будинку і прибудинкової території та за водопостачання і водовідведення), а 13 листопада 2009 року - довідку від 09 листопада 2009 року про право на пільгу по забезпеченню безкоштовно житлом з опаленням і освітленням (пільга у розмірі 100% у межах норм за утримання будинку і прибудинкової території).

Житлово-комунальні послуги передбачають результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб, зокрема, у жилих приміщеннях відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби, зокрема фізичної особи, щодо забезпечення експлуатації жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, а також утримання прилеглої до нього (прибудинкової) території.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інші строки. Договором інших строків не встановлено.

Суд першої інстанції правильно встановив, що відповідачі належним чином не сплачують коштів за надані послуги, внаслідок чого, із урахуванням пільг, передбачених чинним законодавством, виникла заборгованість за надані послуги з утримання будинку і прибудинкової території та з водопостачання та водовідведення за період з 01 травня 2013 року по 31 січня 2017 року, що підтверджується розрахунками, які належними та допустимими доказами не спростовані (а.с.192-193 т.1). Так, заборгованість з утримання будинку та прибудинкової території складає суму 1 136,88 грн., а заборгованість з водопостачання та водовідведення - 5 097,86 грн. (4 183,17 + 914,69).

Загальна площа квартири, власниками якої є відповідачі, складає 59,98 кв.м. Згідно з тарифом оплата за один квадратний метр дорівнює 1,62 грн. На двох пільговиків - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 21 кв.м. на кожного плюс 10,50 кв. м. на сім'ю, тобто пільгова площа складає 52,50 кв.м. (21+21+10,50). Площа квартири поза межами норми (зайва) складає 7,48 кв.м. (59,98-52,50) у період з травня 2013 року по липень 2016 року, а з серпня 2016 року по січень 2017 року пільгова площа склала 31,50 кв.м. (21+10,50), а надлишок поза межами норми - 28,48 кв.м. (59,98-31,50), враховуючи ту обставину, що з 09 серпня 2016 року відповідач ОСОБА_2 знялася з реєстрації за адресою належної їй на праві спільної власності квартири. У червні 2016 року відповідачем ОСОБА_3 здійснена плата за утримання будинку та прибудинкової території у сумі 300 грн. Відтак, за період з 01 травня 2013 року по 31 січня 2017 року належить стягнути за утримання будинку та прибудинкової території з ОСОБА_2 396,37 грн., з ОСОБА_1 - 611 грн. (7,48 кв.м. х 1,62 грн. х 39 міс.= 472,59 грн.; 14,24 кв.м. х 1,62 грн. х 6 міс. = 138,41 грн.; 472,59+138,41), а з ОСОБА_3 - 129,50 грн. (26,25 кв.м. х 1,62 грн. х 13 міс. : 2 =276,41 грн; 31,50 кв.м. х 1,62 грн. х 6 міс. : 2 =153,09 грн.; 153,09+276,41=429,50 грн.; 429,50 - 300).

Тарифи за водопостачання за один куб. метр становили: з травня 2013 року по жовтень 2014 року - 1,91 грн., з листопада 2014 року по травень 2016 року - 4,52 грн., та з червня 2016 року по січень 2017 року - 9,02 грн., а тарифи за водовідведення за один куб. метр складали: з травня 2013 року по жовтень 2014 року - 2,24 грн.; з листопада 2014 року по травень 2016 року - 5,48 грн. та з червня 2016 року по січень 2017 року - 6,91 грн. Відповідач ОСОБА_3 за період з липня 2015 року по січень 2017 року користувався пільгою 50%, а відповідач ОСОБА_2 користувалася пільгою 50% за період з липня 2015 року по серпень 2016 року. За таких обставин за водопостачання та водовідведення підлягає до стягнення: з ОСОБА_3 за період з травня 2013 року по січень 2017 року - 1 079,12 грн. (525,92 + 553,20), з ОСОБА_2 за період з травня 2013 року по 08 серпня 2016 року - 896,18 грн. (417,68+478,50), а з ОСОБА_1, із урахуванням неповнолітньої доньки, за період з травня 2013 року по січень 2017 року - 3 122,56 грн. (1 539,36+ 1 583,20).

Отже, суд першої інстанції правильно визначився із розміром заборгованості, яка підлягає до стягнення з кожного із відповідачів на користь позивача за первісним позовом, але при цьому допустив порушення норм процесуального права, оскільки суми, які підлягають до стягнення у повному рішенні суду першої інстанції різняться від сум, що зазначені у його вступній та резолютивній частинах, а розбіжності усунуті не у спосіб, який передбачений чинним процесуальним законодавством, що стало підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині первісного позову відповідно до положень ст.376 ЦПК України та постановлення судом апеляційної інстанції в частині первісного позову власного судового рішення.

Решта доводів апеляційної скарги спростовується вищевикладеним та додаткового правового обґрунтування не потребує, хоча пункт 1 статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконувати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Також скасовується рішення суду першої інстанції в частині судових витрат, оскільки суд першої інстанції всупереч вимог закону поклав на відповідачів судовий збір у солідарному порядку. Судовий збір, сплачений позивачем за первісним позовом при зверненні його до суду, розподіляється між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_7 порівну в дольовому порядку, оскільки ОСОБА_3 є інвалідом 2-ої групи та статтею 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати такого.

Доводи апеляційної скарги не змінюють висновків суду першої інстанції відносно зустрічного позову. Так, відсутність заборгованості з житлово-комунальних послуг не доведена, а відтак не доведені й неправомірні дії Будинкоуправління №3 КЕЧ району з приводу її стягнення, а також причинно-наслідковий зв'язок між діями Будинкоуправління №3 КЕЧ району та станом здоров'я відповідача ОСОБА_3 та членів його сім'ї або негативними наслідками у сімейному житті позивача за зустрічним позовом.

Подані ОСОБА_3 до апеляційного суду доповнення до зустрічного позову із збільшеним розміром позовних вимог, якими він просить стягнути з Будинкоуправління №3 КЕЧ району на його користь у відшкодування майнової шкоди 88 582 грн. та у відшкодування моральної шкоди - 40 000 грн., а всього 128 582 грн., не можуть бути предметом розгляду в суді апеляційної інстанції з огляду на те, що дані вимоги не були заявлені у суді першої інстанції та не були предметом його розгляду (а.с.123-124). Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд уповноважений перевіряти законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог, які заявлялися у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу в частині зустрічного позову без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині зустрічного позову без змін, оскільки суд першої інстанції в цій частині ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в частині зустрічного позову не змінюють.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 04 січня 2018 року в частині первісного позову та судових витрат скасувати та постановити в цій частині нове судове рішення.

Позов Будинкоуправління №3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Будинкоуправління №3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району 396,37 грн. за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 травня 2013 року по 31 січня 2017 року та 896,18 грн. за водопостачання та водовідведення за період з 01 травня 2013 року по 08 серпня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Будинкоуправління №3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району 611 грн. за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 травня 2013 року по 31 січня 2017 року та 3 122,56 грн. за водопостачання та водовідведення за період з 01 травня 2013 року по 31 січня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Будинкоуправління №3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району 129,50 грн. за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 травня 2013 року по 31 січня 2017 року та 1 079,12 грн. за водопостачання та водовідведення за період з 01 травня 2013 року по 31 січня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Будинкоуправління №3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району по 689 грн. судового збору з кожної.

Рішення в частині зустрічного позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 23 липня 2018 року.