Постанова

Іменем України

04 липня 2018 року

м. Київ

справа № 766/13823/16-ц

провадження № 61-18857св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області, у складі судді Прохоренко В. В., від 10 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області, у складі колегії суддів: Полікарпової О. М., Воронцової Л. П., Ігнатенко П. Я., від 15 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовну заяву ОСОБА_2 мотивував тим, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні (далі - ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні) перебував виконавчий лист № 2-1265/09, виданий Дніпровським районним судом м. Херсона 25 вересня 2009 року, про стягнення із кредитної спілки «Кредит-Енерго» (далі - КС «Кредит-Енерго») на його користь заборгованості у сумі 207 703, 38 грн. За період з 21 липня 2009 року по листопад 2012 року з КС «Кредит-Енерго» на користь ОСОБА_2 стягнуто 3 642, 32 грн. У подальшому постановою головного державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонської області від 30 вересня 2016 року виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з неможливістю встановити місцезнаходження боржника - КС «Кредит-Енерго». У червні 2016 року він дізнався про кредитну заборгованість ОСОБА_3 перед КС «Кредит- Енерго» за період з 2008 року по 2016 року, яка утворилась у зв'язку з невиконанням нею умов кредитного договору № 94/08КК від 24 липня 2008 року, а тому вважає що саме ОСОБА_3 повинна сплатити йому грошові кошти у сумі 193 693, 00 грн. У неповерненні позичальником кредиту вбачає його обман, як первісного кредитора, оскільки кошти, які отримані за його депозитом, були надані позичальнику. Оскільки депозитні кошти не були повернуті, то він вважає, що набув право вимоги до відповідача і має право задовольнити свої вимоги за рахунок стягнення з відповідача кредитної заборгованості. На даний час КС «Кредит-Енерго» припинила свою діяльність, державна виконавча служба на цій підставі повернула йому виконавчий лист. Вважає, що у позику ОСОБА_3 кредитна спілка надала його гроші, які зберігались у останньої як депозит. ОСОБА_3, отримуючи позику, не мала наміру її повертати, а тому саме вона повинна відповідати за зобов'язаннями кредитної спілки перед ним.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_2 просив суд замінити КС «Кредит-Енерго» як боржника за виконавчим листом, виданим Дніпровським районним судом м. Херсона від 25 травня 2009 року № 2-1265/09, про стягнення з КС «Кредит-Енерго» на його користь 207 703, 38 грн. іншим боржником - ОСОБА_3, яка отримала у КС «Кредит-Енерго» 75 000, 00 грн. за кредитним договором №94/08 КК і до цього часу їх не повернула. У рахунок часткового погашення ОСОБА_3 заборгованості за даним договором і повернення йому КС «Кредит-Енерго» депозитних коштів за виконавчим листом №2-1265/09 просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь 193 693, 00 грн, що складається з 31 758, 47 грн. основного боргу та його складових за період з 01 жовтня 2013 року по 30 вересня 2016 року у розмірі: 28 304, 49 грн - інфляційні збитки, 56 608, 98 грн - подвійний збиток, 31 758, 47 грн - часткове погашення кредиту, 33 376, 35 грн - 35% за користування кредитом, 65 059, 00 грн - пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання та 6 980, 00 грн - компенсація за моральну шкоду, яку він зазнав внаслідок грошових втрат.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 квітня 2017 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_2 не доведено, що він набув права вимоги за кредитним договором, укладеним між КС «Кредит-Енерго» та ОСОБА_3, він не є правонаступником кредитної спілки, правочинів щодо уступки прав вимоги чи переведення боргу між ним та КС «Кредит-Енерго» не укладалось, а судом не ухвалювалось рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь КС «Кредит-Енерго» кредитної заборгованості.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 15 червня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 не є новим кредитором у зобов'язанні між КС «Кредит-Енерго» та ОСОБА_3 ґрунтується на законі.

У червні 2017 року ОСОБА_2 подано касаційну скаргу на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 15 червня 2017 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 15 червня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги обґрунтовано тим, що суди попередніх інстанцій повно і всебічно не з'ясували обставини справи, при вирішенні спору по суті не врахували, що правовідносини учасників є взаємопов'язаними, а відповідач привласнила його кошти, не маючи намір їх повертати. Обраний спосіб захисту порушених прав вважає ефективним.

06 липня 2017 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

30 листопада 2017 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до пункту 4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

19 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

07 травня 2018 року справу розподілено судді-доповідачу.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що на виконанні у ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні знаходився виконавчий лист №1265/09, виданий Дніпровським районним судом м. Херсона 25 вересня 2009 року, про стягнення із КС «Кредит-Енерго» на користь ОСОБА_2 заборгованості у сумі 207 703, 38 грн. На виконання зазначеного виконавчого документа з боржника стягнуто 3 642, 32 грн.

Постановою головного державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Херсона від 30 вересня 2016 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з неможливістю встановити місце знаходження боржника - КС «Кредит-Енерго».

Згідно договору від 24 липня 2008 року, укладеного між КС «Кредит-Енерго» і ОСОБА_3, остання отримала позику у сумі 75 000, 00 грн строком до 24 липня 2009 року. Відомостей про те, що КС «Кредит-Енерго» є стягувачем, а ОСОБА_3 боржником у виконавчому провадженні не встановлено.

У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань наявні відомості про реєстрацію КС «Кредит-Енерго» (а.с. 50-51). Разом з тим, у 2014 році державним виконавцем встановлено, що зазначена установа за місцем своєї реєстрації відсутня, майно відсутнє, діяльність не здійснює. На розрахункові рахунки КС «Кредит-Енерго» державною виконавчою службою накладено арешт.

Також встановлено, що ОСОБА_2 не набував права вимоги за кредитним договором, укладеним між КС «Кредит-Енерго» та ОСОБА_3, не є правонаступником КС «Кредит-Енерго», будь-яких правочинів щодо відступлення права вимоги між ОСОБА_2 та КС «Кредит-Енерго» не укладалось.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою.

Згідно частини першої статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора (стаття 515 ЦК України).

КС «Кредит-Енерго» не укладала договорів уступки права вимоги чи переведення боргу у зобов'язаннях, в яких ОСОБА_3 є боржником КС «Кредит-Енерго».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України, 2004 року, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що відсутні правові підстави для заміни кредитора у спірних правовідносинах.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виконав вимоги статті 212 ЦПК України, 2004 року, щодо оцінки доказів і статті 213 ЦПК України, 2004 року, щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив і оцінив докази та встановив обставини у справі.

Апеляційний суд, відповідно до вимог статті 303 ЦПК України, 2004 року, перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

За правилами частини першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 15 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД. Д. Луспеник

СуддіО. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта