Провадження № 2/760/4172/18
в справі №760/5348/18
У Х В А Л А

/ про повернення позовної заяви/

10 травня 2018 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 /АДРЕСА_2/ до ОСОБА_2 /АДРЕСА_1/ про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі, -

В С Т А Н О В И В :

26.02.2018 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн., щомісячно, починаючи з 05.12.2017 і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач добровільно участі у забезпеченні дитини не приймає, офіційно ніде не працює, постійного доходу не має, а тому вважала наявними підстави для стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у судовому порядку.

При вирішенні питання про відкриття провадження в справі суддею з'ясовано, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, а саме у ній відсутні відомості щодо:

-індексів сторін;

-офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти сторін, відомої позивачу;

-попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи.

Крім того, позивачем було зазначено, що нею не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, однак, з рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05.12.2014 про позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, яке міститься в Єдиному реєстрі судових рішень, наявні посилання на рішенням Центрально-Міського районного суду м. Макіївка, згідно якого відповідача зобов'язано сплачувати аліменти в розмірі ? всіх доходів, при цьому, позивач не було додано доказів на підтвердження того, що дане рішення суду на час пред`явлення даного позову було скасовано.

При таких обставинах, суддя дійшла висновку, що питання про стягнення аліментів з відповідача вже було предметом розгляду судом та вирішено по суті. А тому, без підтвердження відповідачем того, що рішення Центрально-Міського районного суду м. Макіївка про стягнення аліментів з відповідача було скасовано, а у разі, якщо рішення суду чинне, без уточнення способу захисту порушених прав, передбаченого законом, який позивач просить суд визначити у рішенні, провадження у даній справі не може бути відкрито.

З наведених підстав ухвалою судді від 03.03.2018 позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків.

03.05.2018 до суду надійшла заява ОСОБА_1 щодо відкриття провадження у справі, яка складається з чотирьох пунктів, та у яких серед іншого повідомлено індекси поштової адреси позивача та відповідача, зазначено, що рішенням Центрально-Міського районного суду м. Макіївка аліменти стягнуто на її утримання, а не на утримання дитини, тому наявність вказано судового рішення не може бути перешкодою для вирішення питання про відкриття провадження у даній справі.

Дослідивши позовну заяву, додані до неї документи, дані з загальнодоступного джерела, яким є Єдиний державний реєстр судових рішень, заяву ОСОБА_1, що подана на виконання ухвали суду від 03.03.2018, суддя прийшла до висновку, що позивачем не виконано вимоги статтей 175, 177 ЦПК України відповідно до ухвали суду від 03.03.2018, а тому позовну заяву належить повернути позивачеві, з урахуванням наступного.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює гарантію на справедливий суд, основу якої складає принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України).

У відповідності до положень ст. 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини щодо реалізації пункту 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити перетворення судового процесу у безладний рух.

Статтею 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільним процесуальним кодексом України у статті 175 визначені вимоги щодо форми і змісту позовної заяви.

Стаття 175 ЦПК України стандартизує структуру позовної заяви - містить перелік загальних для всіх позовних заяв елементів (реквізитів), які дають необхідну інформацію для вирішення судом питання про відкриття провадження в цивільній справі.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, суддею серед іншого зазначено про відсутність у ній поштових індексів сторін; офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти сторін, відомої позивачу; попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи.

За змістом ст. 175 ЦПК України, ці реквізити є обов»язковим елементом позовної заяви.

Подача ОСОБА_1 заяви від 03.05.2018, яка складається з чотирьох пунктів, та у яких серед іншого повідомлено індекси поштової адреси позивача та відповідача, не може вважатися належним виконанням вимог ст. 175 ЦПК України, оскільки фактично наявна у справі позовна заява та її копія не містить згаданих реквізитів, примірники позовної заяви з відповідними реквізитами позивачем суду не надані.

Крім того, частиною п`ятою ст. 177 ЦПК України на позивача покладений обов`язок додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Разом з цим, зазначивши, що рішенням Центрально-Міського районного суду м. Макіївка аліменти стягнуто на її утримання, а не на утримання дитини, позивач не додала до позовної заяви копії згаданого рішення суду.

Зазначене свідчить, що позивачем не виконано вимоги ст. 177 ЦПК України відповідно до ухвали суду від 03.03.2018.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отже, враховуючи вищенаведене, суддя вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 слід вважати неподаною та повернути позивачу з усіма додатками.

За таких обставин, керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі - вважати не поданою та повернути позивачеві з усіма додатками.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя В.В.Лазаренко