Справа № 766/8312/16-ц
02 липня 2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Майдан С.І.,
при секретарі Найдишак В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги про поділ житлового будинку та земельної ділянки підтримали. В останнє судове засідання не зявилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали. Надали згоду на ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, матеріали інвентарної справи на буд.85 по вул.Джона Говарда, с.Степанівка, м.Херсона, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно торгового біржового контракту №2218 від 09.01.1998 року, ОСОБА_3 Анісімова продала, а ОСОБА_2 купила буд.85, який знаходиться по вул.Джона Говарда в сел.Степанівка м.Херсона (арк. інвен. спр. 22).
Відповідно до матеріалів інвентарної справи житловий будинок№85 по вул.Джона Говарда, с.Степанівка, м.Херсона станом на 05.04.2007 року складається з: будинку літ.«А», будинку літ.«а1», прибудови літ.«а2», прибудови літ.«а3», підвалу п/д, господарсько-побутової будівлі літ.«Б», господарсько-побутової будівлі літ.«В», господарсько-побутової будівлі літ.«Д», господарсько-побутової будівлі літ.«Е», господарсько-побутової будівлі літ.«К», вимощення №Т, ворота (хвіртка) №1, огорожі №2, басейну для збору води №4, колодязю інженерних мереж №3, трубопроводу №3.
Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ХС №003414, ОСОБА_2, на підставі рішення виконавчого комітету Степанівської сільської ради народних депутатів від 27.09.2001 року №64, належить земельна ділянка розташована на території с.Степанівка, вул.Джона Говарда, 85 Степанівської сільської ради, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд.
Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 20.11.2015 року розірвано шлюб, зареєстрований 24.10.1992 року Суворовським відділом ЗАГС м.Херсона між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, актовий запис №521.

Сторони добровільно не домовилися про порядок поділу майна, що і стало підставою для звернення до суду з позовом про поділ сумісного майна подружжя.

У відповідності до ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хворобою, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Закон закріплює існування двох видів права спільної власності: з визначенням часток учасників - спільна часткова і без визначення таких часток - спільна сумісна. центральним у їх розмежуванні є те, що частка співвласників у праві спільної часткової власності є вираженою арифметично (1/2, 2/3, 4/5 тощо). Натомість частка учасника спільної сумісної власності у спільному майні завчасно не визначена. Остання встановлюється при поділі майна між співвласниками, а також при виділі частки когось із них.

Однією з підстав набуття права спільної сумісної власності виступає факт укладення (реєстрації) шлюбу. Стаття 60 Сімейного кодексу України поширює правовий режим спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, що є продовженням загальної норми ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням.

Статтею 70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором.

Оскільки спільна сумісна власність не передбачає визначення часток учасників, а поширюється на усе майно, при здійсненні поділу такого майна слід виходити з презумпції рівності часток. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Відповідно до ст.ст.60, 69, 70 Сімейного кодексу України, ч. 3 ст. 368 ЦПК позивач має право на отримання частки на житловий будинок та земельну ділянку №85, розташовані по вул. Джона Говарда в сел.Степанівка м.Херсона.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» в березні 2010 року доповнена пунктом 18-2, де роз'яснюється, що якщо на такій (приватизованій) ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, яка є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу такого будинку, будівлі, споруди між подружжям і виділення конкретної його частини до особи, яка не має права власності або користування земельною ділянкою, до неї переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди відповідно до статті 120 Земельного кодексу (ЗК) України, та статтею 377 Цивільного кодексу (ЦК) України.

Пункт 4 розділу «Спори, що виникають із сімейних відносин» висновків Верховного Суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 355 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України, за перше півріччя 2012 вказує, що у разі якщо одним із подружжя під час шлюбу, дійсного на момент виникнення спірних правовідносин, придбано будинок, то в силу статей 33, 24 Кодексу про шлюб та сім'ю у подружжя виникла спільна сумісна власність, тобто право другого з подружжя на частину будинку. У зв'язку з тим, що для обслуговування цього будинку виділено у власність земельну ділянку, то у чоловіка, за яким визнається право власності на частину будинку, в такій же частці виникає і право власності на земельну ділянку, необхідну для обслуговування будинку (постанова Верховного Суду України від 11 червня 2012 року в справі № 6-66цс11).

Стаття 120 ЗК України, стаття 377 ЦК України регулюють перехід права власності на земельну ділянку у разі набуття права власності на житловий будинок. По-перше, як відомо, спільна сумісна власність подружжя належить подружжю, незалежно від того, на чиє ім'я видано і оформлено документи, тобто подружжя не набувають права власності в момент вирішення спору про розділ майна, так як відбувається поділ вже належного майна. По-друге, у вищезазначених статтях 120 і 377 встановлено, що розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти.

Згідно ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України підлягає з відповідача на користь позивача стягненню судові збір в розмірі 2053,00 грн., згідно квитанції №904 від 05.08.2016 року.

Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 141, 259, 264, 265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, ст.ст.60, 68-71 СК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Поділити спільне майно подружжя, яке є обєктом спільної сумісної власності.

В порядку поділу спільного майна подружжя, визнати право власності за ОСОБА_1 на ? частину житлового будинку №85 по вул.Джона Говарда, сел.Степанівка, м.Херсон, житловою площею 47,1 кв.м., який складається з: будинку літ.«А», будинку літ.«а1», прибудови літ.«а2», прибудови літ.«а3», підвалу п/д, господарсько-побутової будівлі літ.«Б», господарсько-побутової будівлі літ.«В», господарсько-побутової будівлі літ.«Д», господарсько-побутової будівлі літ.«Е», господарсько-побутової будівлі літ.«К», вимощення №Т, ворота (хвіртка) №1, огорожі №2, басейну для збору води №4, колодязю інженерних мереж №3, трубопроводу №3 та на ? частину земельної ділянки по вул.Джона Говарда, 85, сел.Степанівка, м.Херсона.

В порядку поділу спільного майна подружжя, визнати право власності за ОСОБА_2 на ? частину житлового будинку №85 по вул.Джона Говарда, сел.Степанівка, м.Херсон, житловою площею 47,1 кв.м., який складається з: будинку літ.«А», будинку літ.«а1», прибудови літ.«а2», прибудови літ.«а3», підвалу п/д, господарсько-побутової будівлі літ.«Б», господарсько-побутової будівлі літ.«В», господарсько-побутової будівлі літ.«Д», господарсько-побутової будівлі літ.«Е», господарсько-побутової будівлі літ.«К», вимощення №Т, ворота (хвіртка) №1, огорожі №2, басейну для збору води №4, колодязю інженерних мереж №3, трубопроводу №3 та на ? частину земельної ділянки по вул.Джона Говарда, 85, сел.Степанівка, м.Херсона.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2053,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: С.І.Майдан