Справа № 202/4176/18
Пров. № 2/202/1896/2017
УХВАЛА

18 липня 2018 року Суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська, ОСОБА_1, ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_2 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

18 липня 2018 року позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача та просив встановити той факт, що він проживав з дружиною за адресою: АДРЕСА_1 у період з 01.01.1993 року по 25.02.1999 року та визнати за ним право власності на житлове приміщення в гуртожитку за адресою: м. Дніпро, пр.. СлобожанськийАДРЕСА_2.

У поданій позовній заяві позивач просить суд звільнити його від сплати судового збору з тих підстав, що він є пенсіонером, а отже непрацездатною особою.

Вважаю, що заява про звільнення від сплати судового збору по позовній заяві ОСОБА_2 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704,80 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8810,00 грн.); немайнового характеру фізичною особою - в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704,80 грн.).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

Згідно із ч. 2 цієї статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Однак позивачем не надано відповідних доказів на підтвердження вищезазначених обставин та на підтвердження скрутного матеріального становища. Довідка про отримання позивачем пенсії не є підтвердженням скрутного матеріального становища позивача та його непрацездатності.

З огляду на зазначене, приходжу до висновку про відмову ОСОБА_2 у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору.

Керуючись ст. 136 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Бєльченко Л.А.