Провадження № 2/520/2417/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі: головуючого - судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Нефедової Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2;

представника відповідачів - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 12.12.2017 року звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з вимогами визнання за ними права власності в порядку спадкування, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9, на будинок за адресою: АДРЕСА_1 по 4/9 часток за кожної.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті батька у ІНФОРМАЦІЯ_4, було складено заповіт на користь позивачів та їх матері, натомість матір прийняла спадщину повністю, у зв'язку із чим позивачки вважаючи свої права порушеними просять суд визнати за ними право власності в порядку спадкування.

У судовому засіданні позивачки та їх представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

З боку представника відповідача до суду надано було відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що всі питання було вирішені у інших цивільних справах, рішення по яким мають преюдиціальне значення по даному спору. Також представник відповідача подав письмову заяву про застосування до позовних вимог строків позовної давності.

У судовому засіданні відповідач та її представник підтримали заперечення проти позову викладені у відзиві та просили застосувати строки позовної давності.

Ухвалою суду від 10.01.2018 року було відкрите провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 02.04.2018 року було задоволено клопотання позивачів про витребування доказів шляхом зобов'язання Центрального об'єднання Управління пенсійного фонду України у м. Одесі надати суду копію трудової книжки на ім'я ОСОБА_5 Судом, також, ухвалою від 08.05.2018 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження по справі на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України ( у зв'язку із набранням законної сили рішення ухвалена з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав) у зв'язку із тим, що предметом розгляду у даної справи є визнання права власності, а предметом в інших справах було визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, що не є тотожними поняттями.

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з 1956 року до смерті ОСОБА_8 в ІНФОРМАЦІЯ_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, проживали однією сім'єю у спільно побудованому домоволодінні по АДРЕСА_1 ( право власності виникло у 1958 році) та мали трьох дітей - доньок ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3).

ІНФОРМАЦІЯ_4 після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на належне йому майно у вигляді 12 частини житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1. Згідно заповіту від 03.06.1964 року ОСОБА_8 заповідав своє майно дружині та трьом доньками у рівних частках ( а/с 6). Відповідно до свідоцтва на право власності на частку в спільному майні подружжя ОСОБА_9 отримала у власність ? частину будинку по АДРЕСА_1 ( а/с 8). ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ( а/с 10).

Рішенням суду від 14.06.2010 року по справі №2-460/10, яке набрало законної сили 20.10.2010 року, суд за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_1, які звернулись до суду 28.09.2007 року з вимогами до ОСОБА_9, третя особа ОСОБА_5, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину від 25.03.1974 року та визнання недійсним свідоцтво про право власності на частину в спільному майні чоловіка та жінки від 25.03.1974 року, а також визначення додаткового строку для надання заяви у нотаріальну контору про прийняття спадщини і зустрічним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_4, ОСОБА_10, третя особа ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання частково недійсним договору дарування від 11.09.2004 року, прийняв рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та частковому задоволенні позову позовних вимог ОСОБА_9 в частині визнання недійсним дарування у власність ОСОБА_4 3/100 частин домоволодіння , ОСОБА_1 7/10 частин домоволодіння та передачі у користування ОСОБА_4 та ОСОБА_1 частини приміщень будинку. ( а/с 50).

У зазначеному рішенні судом було встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з 1948 року і до смерті ОСОБА_8 в ІНФОРМАЦІЯ_4 проживали однією сім'єю , в цей час мали трьох дітей, спільно побудували домоволодіння на АДРЕСА_1 а тому ОСОБА_9 мало право на 1/2 частку будинку з надвірними спорудами у спільному майні подружжя. Крім того, судом визначено, що на день відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 виповнився 21 рік, а ОСОБА_4, який на час відкриття спадщини було 13 років, стала повнолітньою ІНФОРМАЦІЯ_7., та протягом тривалого часу - ОСОБА_11 з 1970 року а ОСОБА_4 з моменту повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_7, знаючи що після смерті їх батька спадкове майно успадкувала їх матір, із заявами до нотаріальної контори та суду із позовами до 2007 року не звертались, що є підставою для відмови у позовних вимогах у зв'язку із спливом строку позовної давності. Також у рішенні суду встановлено, що ОСОБА_1 була виписана із спірного будинку рішенням суду 1984 року ( у зв'язку із тривалим не проживанням) а діти ОСОБА_4 проживають відокремлено з 1998 та 2000 років. Також у рішенні зазначено, що ОСОБА_4 на момент винесення рішенні не проживала за вказаною адресою більш десяти років.

У відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільної справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якої беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, судом встановлено, що до спадщини, після смерті у ІНФОРМАЦІЯ_4 батька позивачів входило 1/2 частина будинку АДРЕСА_1, яка згідно заповіту була заповідана дружині та трьом донькам у рівних частках ( тобто по 1/8 частині кожної). Свідоцтво про право власності на зазначену 1/2 частину будинку, яка отримала у якості спадщини матір позивачів - ОСОБА_9 не скасовано і є дійсним.

Таким чином у судовому засіданні з боку позивачів та її представника не доведено жодним доказом наявність правових підстав для визнання за позивачами у порядку спадкування, після смерті батька у ІНФОРМАЦІЯ_4, по 4/9 частини домоволодіння АДРЕСА_1.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень у відповідності до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України , та недоведеність позовних вимог є підставою для відмови у задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,353,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності в порядку спадкування, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9, на будинок за адресою: АДРЕСА_1 по 4/9 часток за кожної.

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня оголошення вступної та резолютивної частини..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяті днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Луняченко В. О.

Повне рішення виговлено 02.07.2018 року.