328/2439/17
14.07.2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого Курдюкова В.М., при секретарі судового засідання Ладики М.О., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_7, Публічне акціонерне товаристо «Креді ОСОБА_8», Публічне акціонерне товаристо «ОСОБА_9 Аваль» про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, яким просить:

-Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину домоволодіння № 252 по вул. Василя Вишиваного (Володарського) в м. Токмак Запорізької області;

-Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної діляйки, площею 0.0625 га., розташованої на території м. Токмак, вул. Василя Вишиваного (Володарського) № 252, яка передавалась у власність для обслуговування житлового будинку та господарських споруд на підставі рішення виконкому Токмацької міської ради № 301/18 від 24.12.99 року;

-Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, 0,0682 га., розташованої на території м. Токмак, кооператив «Таврійський», яка передавалась у власність для садівництва на підставі рішення виконкому Токмацької міської ради № 301/18 від 24.12.99 року;

-Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі, літ. Б-1, загальною площею 203, 6 кв. м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. 14 Вересня, буд. 486а;

-Визнати за ОСОБА_10 право власності на ? частину нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Токмак, Ломоносова, буд.30а;

-Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину земельної ділянки, площею 0,1689 га., кадастровий номер :01:039:0033, що розташована за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Ломоносова, 30а;

-Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину автомобіля НОМЕР_1, 2008 року випуску, кузов КМНJN81ВР8U846283;

-Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину автомобіля Fiat Ducato, 2001 року випуску, н.з АР2696АК, кузов ZFA0449;

-Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину автомобіля Citroen Jumper, 2012 року випуску, кузов VF7YDPMFC12159319 н/з НОМЕР_2.

Позов обгрунтовує наступним.

22.12.1995 року між позивачем та ОСОБА_11 був укладений шлюб у міськвідділі реєстрації актів громадянського стану м. Токмака Запорізької області, про що був зроблений актовий запис за №325. Після укладання шлюбу позивач із ОСОБА_12 жили однією сім'єю в їхньому будинку за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Володарського, буд. 252 були пов'язані спільним побутом та вели спільне господарство.

24.09.2016 року шлюб між ними був розірваний Токмацьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області, про що було зроблено актовий запис №39 та видано відповідно свідоцтво про розірвання шлюбу. Незважаючи офіційне розірвання шлюбу вони продовжували спільно мешкати за вищезазначеною адресою та вести спільне господарство.

Під час перебування в зареєстрованому шлюбі ними було набуто за спільні кошти подружжя наступне нерухоме майно:

1. Домоволодіння №252 по вул. Василя Вишиваного (Володарського) в м. Токмак Запорізької області - право власності виникло на підставі свідоцтва про право власності САА № 723328 від 14.07.2003 року, видане виконавчим комітетом Токмацької міської ради. Відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно вказане домоволодіння належить ОСОБА_12 саме на підставі вказаного свідоцтва. Крім того, відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та відомостей з Державного реєстру іпотек вказане домоволодіння обтяжене іпотекою на підставі договору іпотеки б/н від 15.06.2007 року, посвідченого ОСОБА_13, приватним нотаріусом Токмацького міського нотаріального округу Запорізької області 15.06.2007 року за реєстровий номер 1506. Іпотекодержателем вказаного майна є третя особа - ПАТ «ОСОБА_9 Аваль».

2.Земельна ділянка, площею 0,0625 га., розташована на території м. Токмак, вул. Володарського № 252, яка була передана чоловіку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд на підставі рішення виконкому Токмацької міської ради № 301/18 від 24.12.99 року.

3.Земельна ділянка, площею 0,0682 га., розташована на території м. Токмак, кооператив «Таврійський», яка була передана чоловіку для садівництва на підставі рішення виконкому Токмацької міської ради № 301/18 від 24.12.99 року.

4.Нежитлова будівля, загальною площею 229,1 кв. м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Ломоносова, буд. 30а - право власності виникло на підставі дублікату договору купівлі-продажу, реєстровий номер 3485 від 29.11.2001 року, Дублікат виданий Токмацькою державною нотаріальною конторою від 27.04.2011 року.

5.Нежитлова будівля, літ.Б-1, загальною площею 203,6 кв. м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. 14 Вересня, буд. 486а - право власності виникло на підставі свідоцтва про право власності, САС № 458703 від 15.09.2011 року видане виконавчим комітетом Токмацької міської ради.

5.Земельна ділянка, площею 0,1689 га., кадастровий номер :01:039:0033, що розташована за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Ломоносова, 30а. Належність цієї ділянки на праві власності ОСОБА_12 підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку та відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та відомостей з Державного реєстру іпотек станом на 26.10.2016 року, згідно яких вказана земельна ділянка належить на праві власності ОСОБА_12 та на той час знаходилась в іпотеці. Відповідно до довідки про ринкову вартість об'єктів нерухомості, ринкова вартість перелічених об'єктів нерухомості станом на 27.03.2017 року складає 506 144,00 гривень. Все вищезазначене нерухоме майно було зареєстровано на ім'я колишнього чоловіка позивача ОСОБА_12

Крім того за спільні сумісні кошти подружжя ними були придбані автомобілі:

- Hyundai Tucson, 2008 року випуску, д/н НОМЕР_3, ринкова вартість якого складає 290 000 грн.;

- Fiat Ducato, 2001 року випуску, д/н НОМЕР_4, ринкова вартість якого складає 180 000 грн.;

- Citroen Jumper, 2012 року випуску, кузов ринкова вартість якого складає 360 000 грн.

Всі автомобілі було зареєстровано за ОСОБА_12

11.10.2016 року колишній чоловік позивача ОСОБА_14 раптово помер. Свідоцтво про смерть знаходиться у відповідачів, тому позивач не може надати його копію до суду.

Після смерті ОСОБА_12 відкрилася спадщина у вигляді вказаного майна. Спадкоємцями першої черги після чоловіка є відповідачі: діти спадкодавця - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також батьки спадкодавця - ОСОБА_6 та ОСОБА_15, відповідачі не визнають ту обставину, що вказано майно є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та не визнають за позивачем право власності на 1/2 частину вказаного майна відповідно.

Загальна вартість майна 1/2 частки становить 615 246,50 грн. відповідно, що і складає ціну позову.

Все перелічене майно, що є предметом спору було придбане ними під час зареєстрованого шлюбу і за спільні кошти, а тому є об'єктами права спільної сумісної власності.

Земельна ділянка, яка була передана померлому чоловіку на підставі рішення виконкому Токмацької міської ради № 301/18 від 24.12.99 р. також є об'єктом спільної сумісної власності подружжя відповідно до вимог ст.ст. 22, 24 та ч.2 ст.28 КпШС України, які діяли на час виникнення спірних правовідносин.

Враховуючи вищевикладене вважає, що позивачу належить на праві власності половина майна, яка була придбана ними під час зареєстрованого шлюбу.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, суду пояснила наступне. На момент шлюбу був будинок, але голі стіни, вони все доробляли, вона не працювала але на ній була родина. Жили 23 роки, розійшлися за місяць до його смерті. В шлюбі за спільні кошти придбали базу, цех, інше майно. Будинок померлий будував зі своїм батьком, під час шлюбу з колишньою дружиною, гроші в сімї заробляли разом. Чоловік заробляв, а вона вела домашнє господарство, автомобілі були спільні, вони були однією сімєю. ОСОБА_1 дохід від бізнес, база, цех, все те вони робили вдвох, померлий вносив в те великий вклад. Авто використовували, щоб возити товар, на легковій авто чоловік їздив на роботу, в нього був сад, мабуть в оренді. Чи барв він кредити їй не відомо. Відповідач ОСОБА_5 брав кредит на свій будинок в Запоріжжі, його брат відповідач ОСОБА_4 був поручителем, чоловік брав також кредити. Квартиру, яка не є предметом позову відразу чоловік з нею купував її дочці, потім вона переїхала і квартиру віддали відповідачу ОСОБА_4, хоча вона оформлена на неї. По вулиці 14 Вересня база, використовувалась для бізнесу - там переробляли рибу, яку вона продавала її на ринку. До шлюбу вона працювала фармацевтом,, потім чоловік наполіг, щоб вона звільнилася, треба було займатися бізнесом. Підприємцем її реєстрував чоловік, вид діяльності роздрібна торгівля на ринку. Товар купував її чоловік, він також був підприємцем, але між ними були сімейні, а не господарські відносини. Земельні ділянки в кооперативі «Таврійський» ОСОБА_11 приватизував, земельна ділянка під будинком також приватизована. Всі перераховані в позові обєкти, набули під час шлюбу.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні, позов та обставини, якими він обґрунтований підтримала.

Відповідач ОСОБА_16 та представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнали, надали відзив наступного змісту.

Вимоги позивача викладені в позовній заяві вважають безпідставними та необгрунтованими в повному обсязі з наступних підстав.

Ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійно заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуально користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 57 СК України майном, що є особистою приватною власність дружини, чоловіка є майно, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, належали їй, йому особисто. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є:

1) час набуття такого майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття);

3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Норма ст. 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям.

(правова позиція, ВСУ при розгляді справи №6-2333цс15)

Домоволодіння № 252 по вул. Василя Вишиваного (Володарського) в м. Токмак Запорізької області, не відноситься до майна набутого з позивачкою за час шлюбу. Відповідно до ескізного проекту, будівництво житлового будинку було узгоджено з головним архітектором 31.01.1991 року. Будівництво спірного будинку розпочато в 1991 році, а завершено в 1995 році, що підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок. В розділі технічного паспорту «Характеристика будинку, господарських будівель та споруд» вказаний рік забудови, 1995. (фотокопія ескізного проекту та технічного паспорту додається до відзиву) 3 матеріалів справи вбачається, що шлюб між позивачкою та ОСОБА_12 було укладено 22 грудня 1995 року. Будинок же був фактично збудований в період шлюбу з колишньою померлою дружиною ОСОБА_12 ОСОБА_12 ОСОБА_17. До укладення шлюбу з позивачкою.

Земельна ділянка, на якій розташований вказаний будинок, була приватизована на підставі рішення сесії Токмацької міської ради від 24.12.1999 року, №301/18. відповідно до п.5 ч.1 ст.57 СК України вказана земельна ділянка є особистою приватною власністю ОСОБА_12.

Відповідно до положень статей 6, 17 ЗК України 1992 року, Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15 «Про приватизацію земельних ділянок», Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадян (затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року № 10) і ст. 22 КпШС України, які були чинними на час приватизації ОСОБА_12 спірної земельної ділянки, земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, садівництва, дачного і гаражного будівництва, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку у земельному фонді.

Разом з тим, виходячи зі ст. 30 ЗК України 1992 року, згідно з якою при переході права власності на будівлю і споруди разом з цими об'єктами переходить і право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення, у разі будівництва подружжям на земельній ділянці будівель і споруд право власності на земельну ділянку відповідно виникає й в учасників спільної власності на ці будівлі та споруди. Аналогічне право в учасників спільної власності на будівлі і споруди виникає при приватизації земельних ділянок, на яких останні знаходяться.

Також згідно з існуючим на час спорудження спірного житлового будинку законодавством (ст.ст. 6, 30 ЗК України, ст.ст. 16, 17 Закону України «Про власність») індивідуальне житлове будівництво здійснювалося з метою забезпечення житловою площею тих громадян і членів їх сімей, яким у встановленому порядку надано право на земельну ділянку для будівництва будинку. У зв'язку з цим сама по собі участь інших осіб у спорудженні будинку не може слугувати підставою для визнання за такими особами права власності на частку у спорудженому будинку. Такі особи можуть лише вимагати відшкодування власником будинку понесених ними затрат. Лише у виняткових випадках, якщо з урахуванням всіх обставин справи та в результаті з'ясування істинних правовідносин сторін буде встановлено, що сторонні особи брали участь у спорудженні будинку на підставі укладеної із забудовником та членами його сім'ї угоди про створення спільної власності на будинок з метою забезпечення зазначених осіб жилими приміщеннями, за особами, які, не будучи членами сім'ї забудовника, брали участь у спорудженні будинку, може визнаватися право на частку в будинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинку з юридичної точки зору, об'єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки, відтак є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

(правова позиція ВСУ у справі № 6-271 Оце 15)

Дія вказаних норм також поширюється на земельну ділянку, 0,0682 га., розташовану на території м. Токмак, кооператив «Таврійський», яка передавалась (була приватизована ОСОБА_12) у власність для садівництва на підставі рішення виконкому Токмацької міської ради №301/18 від 24.12.99 року. У відповідності до п.5 ч.1 ст.57 СК України вказана земельна ділянка є особистою приватною власністю ОСОБА_12. Тому у позивачки відсутнє будь яке право вимоги на частину цієї земельної ділянки.

Нежитлова будівля, літ. Б-1, загальною площею 203, 6 кв. м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. 14 Вересня, буд. 486а також безпідставно вказано позивачкою у позові, як спільне майно подружжя. Право власності у ОСОБА_12, на вказану будівлю, виникло на підставі договору дарування від 06 серпня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за №2577. (фотокопія договору дарування додається до цього відзиву). У відповідності до п.2 ч.1 ст.57 СК України майно набуте нею, ним за час шлюбу але підставі договору дарування є особистою приватною власністю і не відноситься до спільного майна подружжя.

Визнання за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину нежитлової будівлі, загальною площею 229,1 кв. м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Ломоносова, буд. 30 а, та визнання за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1689 га., кадастровий номер :01:039:0033, що розташована за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Ломоносова, 30а у відповідності до вимог самого законодавства неможливе з наступних підстав:

Вказана земельна ділянка та розташована на ній нежитлова будівля використовувалась ОСОБА_12 для здійснення підприємницької діяльності. Із змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України, власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в статті 60 СК України.

За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статті 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен на підставі доказів встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти подружжя або їх спільна праця.

Відповідно до статті 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Право подружжя на розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя регулюється положеннями статті 65 СК України.

Згідно із частинами 1, 2 статті 52 ЦК України, фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення; фізична особа - підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна.

Отже, майно фізичної особи - підприємця, яке придбане за кошти від своєї діяльності підприємця і не в інтересах сім'ї та використовується в його підприємницькій діяльності з метою отримання прибутку, слід розглядати як його особисту приватну власність, відповідно до ст. 57 СК України, а не як об'єкт спільної сумісної власності подружжя, який підпадає під регулювання ст. ст. 60, 61 СК України.

(правовий висновок ВСУ у справі № 6-1327цс 15)

Вимога позивачки по визнання за нею права власності на 1/2 частину автомобіляHyundai Tucson, д.н АР6892СХ, 2008 року випуску, кузов КМНJN81ВР8U846283; Fiat Ducato, 2001 року випуску, д/н НОМЕР_4, кузов ZFA0449; на ? частину автомобіля Citroen Jumper, 2012 року випуску, кузов VF7YDPMFC12159319, безпідставна та необгрунтована відповідно чинного законодавства України.

Юридично неподільним визнаються речі, фізичний поділ яких прирівнюється до знищення речі або нерозумного зменшення її цінності. Неподільною може бути як проста річ (музичний інструмент, скульптура тощо), так і складна річ (картина, автомобіль, споруда тощо). Подільними визнаються речі, фізичний поділ яких лише пропорційно зменшує вартість отриманих в результаті поділу частин: земельна ділянка, мішок зерна. Подільними речами є речі, визначені родовими ознаками.

Класифікація речей на подільні та неподільні має практичне значення ще й в аспекті поділу спільної власності і виділення часток із неї. Подільні речі можуть бути поділені між співвласниками з виділом кожному із них його частки в натурі. Неподільна річ передається одному із співвласників, який виплачує іншим вартість їх часток, або ця річ продається, а отримана сума розподіляється між співвласниками пропорційно частці кожного з них (ст. 364 ЦК). Подільний чи неподільний характер речі впливає на характер зобов'язання: часткове зобов'язання можливе щодо подільних речей, тоді як щодо неподільних - можливе лише солідарне зобов'язання. Також хочу зазначити, що до позовної заяви позивачем долучено в якості доказу ринкової вартості нерухомого майна «Справку» исх.№7515/29 від 29.03.2017 року, що видана директором ООО «Земля Плюс 2006» оцінщик (Сертификат №2352 от 13 апреля 2001 г.) ОСОБА_18. Ця довідка долучена позивачем з метою визначення вартості ринкової вартості перелічених об'єктів нерухомості на час подання позовної заяви та визначення ціни позову, про що заявлено позивачкою в уточненій позовній заяві від 22.03.2018 року.

Позивачка при поданні позовної заяви, а суд при відкритті провадженні по справі, скористались неналежним доказом. І при відсутності законних підстав для відкриття провадження у справі таке провадження було відкрите.

У відповідності до ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав і професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться на підставі договору між суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

Ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено форму документа, що видається суб'єктом оціночної діяльності, звіт про оцінку майна (акт оцінки майна).

Форми документів такі, як «Довідка» вказаним Законом України не передбачені. В ст.12 вказаного Законі України визначений вичерпний перелік форм документів, що видається замовнику суб'єктом оціночної діяльності.

Ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України визначені вимоги до позовної заяви. Відповідно до п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

- зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюють ся;

- долучення позивачем до позовної заяви роздруківок сторінок сайтів з Інтернету для визначення вартості автомобілів не відповідає вимогам вказаної статті.

Вказана вимога позивачем не виконана в повному обсязі.

Позивач, в своїх позовних вимогах вказує на те, що «все перелічене у позовній заяві майно, що є предметом спору було придбане ними під час зареєстрованого шлюбу і за спільні кошти», і у зв'язку з цим приходить до висновку «а тому є об'єктами права спільної сумісної власності». Ніяких доказів особистої участі позивача в придбанні майна в позовній заяві не наведено та до позовної заяви не долучено. Трудова книжка, що долучена позивачем до позовної заяви в якості доказу, лише підтверджує її працевлаштування у певний період часу, на певній посаді. В матеріалах справи відсутні будь які документи, що підтверджують особистий фінансовий стан позивача, та особисту участь у придбанні спірного майна та вказівки на те з якою метою це майно було придбано (джерело набуття, мета придбання), про що було вказано раніше (правова позиція, ВСУ при розгляді справи №6-2333цс15).

Стосовно судових витрат, що позивачем були понесені і будуть понесені в зв'язку з розглядом справи до позивача буде пред'явлено окремий позов.

Відповідач ОСОБА_19 в судовому засіданні позов не визнав, відзив на позов не надав.

Відповідач ОСОБА_20 в судове засідання жодного разу не зявилась, була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_7 в судовому засіданні просить суд винести рішення на розсуд суду, відзив на позов не надав.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Публічне акціонерне товаристо «Креді ОСОБА_8» в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_9 Аваль» в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.

Заслухавши пояснення учасників процесу, суд, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 22.12.1995 року між позивачем та ОСОБА_11 був укладений шлюб, про що був зроблений актовий запис за №325 міськвідділом реєстрації актів громадянського стану м. Токмака Запорізької області. Після укладання шлюбу позивач із ОСОБА_12 жили однією сім'єю в їхньому будинку за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Володарського, буд. 252, були пов'язані спільним побутом та вели спільне господарство. 24.09.2016 року шлюб між ними був розірваний Токмацьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області, про що було зроблено актовий запис №39, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Під час перебування в зареєстрованому шлюбі з позивачем, за ОСОБА_12 було зареєстровано право власності на наступне майно:

1) домоволодіння №252 по вул. Василя Вишиваного (Володарського) в м. Токмак Запорізької області - право власності виникло на підставі свідоцтва про право власності САА № 723328 від 14.07.2003 року, видане виконавчим комітетом Токмацької міської ради;

2) земельна ділянка, площею 0,0625 га., розташована на території м. Токмак, вул. Володарського № 252, яка була передана для обслуговування житлового будинку та господарських споруд на підставі рішення виконкому Токмацької міської ради № 301/18 від 24.12.99 року;

3) земельна ділянка, площею 0,0682 га., розташована на території м. Токмак, кооператив «Таврійський», яка була передана для садівництва на підставі рішення виконкому Токмацької міської ради № 301/18 від 24.12.99 року;

4) ? частина нежитлової будівлі, загальною площею 229,1 кв. м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Ломоносова, буд. 30а - право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, реєстровий номер 3485 від 29.11.2001 року, дублікат виданий Токмацькою державною нотаріальною конторою від 27.04.2011 року;

5) нежитлова будівля, літ.Б-1, загальною площею 203,6 кв. м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. 14 Вересня, буд. 486а - право власності виникло на підставі свідоцтва про право власності, САС № 458703 від 15.09.2011 року видане виконавчим комітетом Токмацької міської ради;

6) ? частина земельної ділянки, площею 0,1689 га., кадастровий номер :01:039:0033, що розташована за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Ломоносова, 30а;

7) автомобіль Hyundai Tucson, 2008 року випуску, д/н НОМЕР_3, ринкова вартість якого складає 290 000 грн.;

8) автомобіль- Fiat Ducato, 2001 року випуску, д/н НОМЕР_4, ринкова вартість якого складає 180 000 грн.;

9) автомобіль- Citroen Jumper, 2012 року випуску, кузов ринкова вартість якого складає 360 000 грн.

Відповідно до довідки про ринкову вартість об'єктів нерухомості, ринкова вартість перелічених об'єктів нерухомості станом на 27.03.2017 року складає 506 144,00 гривень.

11.10.2016 року колишній чоловік позивача ОСОБА_14 помер. Після смерті ОСОБА_12 відкрилася спадщина у вигляді вказаного майна. Спадкоємцями першої черги після чоловіка є відповідачі: діти спадкодавця - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також батьки спадкодавця - ОСОБА_6 та ОСОБА_15, який на час розгляду справи помер. Відповідачі не визнають ту обставину, що вказане майно є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та не визнають за позивачем право власності на 1/2 частину вказаного майна.

Загальна вартість майна, яке є предметом позову, становить 615 246,50 грн.

Житловий будинок за адресою вул. ОСОБА_21 (Володарського) № 252 в м. Токмак Запорізької області, не відноситься до майна набутого під час шлюбу позивача. Відповідно до ескізного проекту, будівництво житлового будинку було узгоджено з головним архітектором 31.01.1991 року. Будівництво спірного будинку розпочато в 1991 році, а завершено в 1995 році, що підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок. В розділі технічного паспорту «Характеристика будинку, господарських будівель та споруд» вказаний рік забудови, 1995. Шлюб між позивачем та ОСОБА_12 укладено 22 грудня 1995 року. На той час будинок вже був фактично збудований до укладення шлюбу.

Земельна ділянка, на якій розташований вказаний будинок, була отримана шляхом реалізації права на частку в державному майні в межах норм безоплатної приватизації, на підставі рішення сесії Токмацької міської ради від 24.12.1999 року, №301/18. відповідно до п.5 ч.1 ст.57 СК України вказана земельна ділянка є особистою приватною власністю ОСОБА_12 і не входить до спільного майна подружжя.

З тих же підстав не була спільною власністю подружжя земельна ділянка площею 0,0682 га., розташована на території м. Токмак, кооператив «Таврійський», яка була приватизована ОСОБА_12 для садівництва на підставі рішення виконкому Токмацької міської ради №301/18 від 24.12.99 року. Вказана земельна ділянка, отримана шляхом реалізації права на частку в державному майні в межах норм безоплатної приватизації, тому є особистою приватною власністю ОСОБА_12, у позивача відсутнє будь яке право вимоги на частину цієї земельної ділянки.

Нежитлова будівля, літ. Б-1, загальною площею 203, 6 кв. м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. 14 Вересня, буд. 486а також безпідставно вказана позивачем, як спільне майно подружжя. Право власності ОСОБА_12, на вказану будівлю виникло на підставі договору дарування від 06 серпня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за №2577. Зазначена обставина позивачем не оспорюється, зміна поштової адреси будинку на вул.. 14 Вересня 286 Рішенням Токмацької міської ради з видачею свідоцтва про право власності САС № 458703 від 15.09.2011 р. не змінює підстави набуття права власності.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.57 СК України це майно набуте ОСОБА_12 за час шлюбу, але на підставі договору дарування є особистою приватною власністю і не відноситься до спільного майна подружжя.

Право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі, загальною площею 229,1 кв. м., що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Ломоносова, буд. 30 а, та право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1689 га., кадастровий номер :01:039:0033, що розташована за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Ломоносова, 30а померлий чоловік позивача ОСОБА_12 набув під час шлюбу з позивачем шляхом оплатної приватизації комунальної власності на підставі договору купівлі-продажу від 29.11.2001 р.

Це майно є спільною власністю подружжя, оскільки майно не є житлом, отримано не шляхом реалізації права на частку в державному майні в межах норм безоплатної приватизації, а через укладання цивільно-правової угоди.

Відповідачі не довели обставини, на які вони посилаються в якості обґрунтування заперечень в цій частині позову, що вказані земельна ділянка та розташована на ній нежитлова будівля придбані ОСОБА_12 на власні кошти та використовувалась ним особисто для здійснення підприємницької діяльності. Позивач цих обставин не визнає, натомість вказує, що також брала участь у витратах на придбання цього майна та брала участь в підприємницькій діяльності, в якій використовувалось це майно.На підтвердження цих обставин позивачем надано копію трудової книжки серії БТ-I№5073431 від 02.08.1982 року, відповідно до якої в період шлюбу позивач працювала на різних підприємствах та посадах; відповідно до копії витягу з єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_10 з 14.12.1998 року є підприємцем.

Транспортні засоби, які є предметом позову були придбані ОСОБА_12 під час шлюбу з позивачем. Учасниками процесу не надано доказів на підтвердження обставин, що це майно було особистою власністю ОСОБА_12, тому відповідно до презумпції, встановленої ст.. 60 СК України, ч.3 ст. 368 Цивільного кодексу України це майно є спільною власністю подружжя, згідно ч.1 ст. 70 СК України позивач має право на половину цього майна.

Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають відшкодуванню позивачу відповідачами пропорційно розміру задоволених позовних вимог по 1693 гривні з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258,259,265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_7, Публічне акціонерне товаристо «Креді ОСОБА_8», Публічне акціонерне товаристо «ОСОБА_9 Аваль» про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_10, РНОКПП: НОМЕР_5, яка проживає за адресою: 71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Василя Вишиваного, буд.252 право власності на 1/4 частину нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Токмак, Ломоносова, буд.30а.

Визнати за ОСОБА_3, РНОКПП: НОМЕР_5, яка проживає за адресою: 71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Василя Вишиваного, буд.252 право власності на 1/4 частину земельної ділянки, площею 0,1689 га., кадастровий номер :01:039:0033, що розташована за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Ломоносова, 30а.

Визнати за ОСОБА_3, РНОКПП: НОМЕР_5, яка проживає за адресою: 71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Василя Вишиваного, буд.252 право власності на 1/2 частину автомобіля НОМЕР_1, 2008 року випуску, кузов КМНJN81ВР8U846283.

Визнати за ОСОБА_3, РНОКПП: НОМЕР_5, яка проживає за адресою: 71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Василя Вишиваного, буд.252 право власності на 1/2 частину автомобіля Fiat Ducato, 2001 року випуску, н.з АР2696АК, кузов ZFA0449.

Визнати за ОСОБА_3, РНОКПП: НОМЕР_5, яка проживає за адресою: 71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Василя Вишиваного, буд.252 право власності на 1/2 частину автомобіля Citroen Jumper, 2012 року випуску, кузов VF7YDPMFC12159319 н/з НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_4, РНОКПП: НОМЕР_6, який проживає та зареєстрований за адресою: 71701, АДРЕСА_1, ОСОБА_5, РНОКПП: НОМЕР_7, який проживає за адресою: 69000, м. Запоріжжя, вул. Хлібна, буд.131, ОСОБА_6, яка зареєстрована та проживає за адресою: 71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Марка Безручка, буд.40 на користь ОСОБА_10, РНОКПП: НОМЕР_5, яка проживає за адресою: 71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Василя Вишиваного, буд.252 судові витрати за сплачений судовий збір у сумі по 1693 гривні.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: