АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2018 року м. Одеса

справа №514/923/17

провадження №22-ц/785/5038/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.О.,

за участю секретаря Урум Т.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

відповідач - Головне управління Держпраці в Одеській області,

представник відповідача - Кришкевич Данило Олегович,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 14 березня 2018 рокуу складі судді Козирєва М.В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної праці в Одеській області про встановлення факту нещасного випадку на виробництві.

Позовна заява обґрунтована тим, що її чоловік ОСОБА_4 з травня 2012 року працював механіком та по сумісництву охоронцем селянського (фермерського) господарства «Валентина» (далі-СФГ «Валентина», господарство).

30 серпня 2014 року чоловіка було викликано на роботу, де у нього із керівником СФГ «Валентина» ОСОБА_5 стався конфлікт, в результаті якого ОСОБА_4, від ударів руками та ногами ОСОБА_5, упав на бетонне покриття, отримав ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, був госпіталізований до лікарні, де не приходячи до тями помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_1 причиною смерті став набряк мозку, травматичний субсидіарний крововилив, падіння на рівній поверхні на території господарства.

Досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000462 від 31 серпня 2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, дотепер не завершено.

В рамках зазначеного кримінального провадження були допитані свідки, з показань яких підтверджується, що ОСОБА_4 працював в СФГ «Валентина» та 30 серпня 2014 року здійснював трудові обов'язки на території цього господарства.

Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що СФГ «Валентина» ліквідовано 06 січня 2015 року, що вона як, дружина померлого, має право на отримання від держави соціальні та страхові виплати, позивач ОСОБА_1 просила:

- встановити факт нещасного випадку на виробництві зі смертельним наслідком, що стався 31 серпня 2014 року на території СФГ «Валентина» з працівником СФГ «Валентина» ОСОБА_4 під час виконання ним своїх трудових обов'язків (а.с.2-4).

Представник відповідача позовні вимоги не визнав за їх безпідставністю, надавши письмові заперечення (а.с.50-53).

Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 14 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.193-194).

Рішення суду мотивовано тим, що суд позбавлений права самостійно встановлювати обставини нещасного випадку, пов'язувати цей факт із виконанням трудових обов'язків та перебирати на себе повноваження комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку, яка такий висновок не складала.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову (а.с.215-219).

Неправильність рішення суду обґрунтовано неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначив, що у разі ліквідації підприємства та відсутності будь-якого висновку компетентного органу щодо нещасного випадку, встановлення факту настання нещасного випадку покладається саме на суд.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначив, що у зв'язку з тим, що не встановлені факт працевлаштування ОСОБА_4 в СФГ «Валентина» та свідки конфлікту, що за відсутності пояснень свідків, директора господарства, інформації про місце, де стався нещасний випадок, тривання досудового слідства, Головним управлінням Державної праці в Одеській області комісія зі спеціального розслідування не призначалася, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у такій ситуації він не вправі самостійно встановлювати обставини нещасного випадку (а.с.236-240).

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що відповідно до правил ч.2 ст.366 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у її відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у позові з інших підстав.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.6ст.368 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Встановлено, що ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_4 з 25 лютого 1984 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7,18).

Із наявної у справі копії трудової книжки ОСОБА_4 вбачається, що його останнім місцем роботи було ТОВ «Делени», де він працював трактористом-машиністом з 11 серпня 2011 року по 09 вересня 2013 року (а.с.9-13).

Дані про те, що ОСОБА_4 після звільнення з ТОВ «Делени» подав заяву до СФГ «Валентина» про прийняття на роботу, що видавався наказ чи розпорядження про прийняття ОСОБА_4 на роботу роботодавцем, що саме трудові відносини, а не цивільно-правові, виникли між СФГ «Валентина» та ОСОБА_4, матеріали справи не містять.

30 серпня 2014 року, під час перебування на території СФГ «Валентина» ОСОБА_4, внаслідок конфлікту із директором цього господарства ОСОБА_8, отримав травму у вигляді закритої черепно-мозкової травми. Того ж дня його доставлено до Тарутинської районної лікарні Одеської області, де він помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Причиною смерті, відповідно до лікарського свідоцтва №135 від ІНФОРМАЦІЯ_1, став набряк мозку, травматичний субсидіарний крововилив, падіння на рівній поверхні на території СФГ «Валентина» (а.с.8).

Згідно листа прокуратури Одеської області від 25 жовтня 2016 року СВ Саратського ВП Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, розпочатому 31 серпня 2014 року за фактом вбивства через необережність ОСОБА_4, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.119 КК України (а.с.39).

В суді апеляційної інстанції представник позивачки показав, що досудове слідство триває дотепер.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача показав, що Головним управлінням Держпраці в Одеській області обставини та причини настання нещасного випадку не встановлювалися, оскільки будь-яких повідомлень про нещасний випадок від СФГ «Валентина» не надходило, а всі його (відповідача) звернення до керівництва господарства, правоохоронних органів, ОСОБА_1 та її представника щодо надання відповідної інформації та доказів, залишилися без належного реагування (а.с.54,55,56,57,64,65,66).

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стан СФГ «Валентина», засновником якого був ОСОБА_5, припинено з 06 січня 2015 року, номер запису:3000080 (а.с.14-17).

Як зазначалось вище, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Державної праці в Одеській області про встановлення факту нещасного випадку на виробництві.

Згідно з пунктом 23 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі-Порядок), нещасний випадок, про який своєчасно не повідомлено керівника підприємства чи роботодавця потерпілого або внаслідок якого втрата працездатності настала не одразу, розслідується і береться на облік згідно з цим Порядком протягом місяця після надходження заяви потерпілого чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси (незалежно від строку настання нещасного випадку).

У разі реорганізації підприємства, на якому стався такий нещасний випадок, розслідування проводиться його правонаступником, а в разі ліквідації підприємства встановлення факту нещасного випадку розглядається у судовому порядку.

Враховуючи наведене, а також те, що:

- позивач вважала даний нещасний випадок на території СФГ «Валентина» є таким, що пов'язаний з виробництвом,

- Головним управлінням Держпраці в Одеській області по факту подій, які відбулися 30 серпня 2014 року на території СФГ «Валентина», комісія зі спеціального розслідування не призначалася,

висновок суду про відмову у позові з тих підстав, що він (суд) позбавлений права самостійно встановлювати обставини нещасного випадку, що у такому випадку він візьме на себе повноваження комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку, є помилковим.

Відмовляючи у задоволенні позову саме з цих підстав суд першої інстанції фактично позбавив ОСОБА_1 права на захист своїх прав та інтересів.

Апеляційний суд не бере до уваги посилання суду першої інстанції на правову позицію, викладену Верховним Судом України у справах №6-64цс11 та № 6-29цс13, оскільки у наведених справах компетентними органами складалися акти Н-5 та НВП, а підприємства, де стався нещасний випадок, не були ліквідовані (а.с.200-206,207-211).

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові, проте з інших підстав.

Колегія суддів вважає, що вимога про встановлення факту нещасного випадку на виробництві у даному випадку є передчасною, оскільки позивачкою не заявлялась вимога про встановлення факту перебування потерпілого у трудових відносинах з роботодавцем, при розгляді якої, в якості співвідповідача, повинно бути залучено відповідне відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, з огляду на те, що метою встановлення вказаних фактів є отримання від держави соціальних та страхових виплат, про що свідчить як зміст позовної заяви, так і пояснення представника позивачки в апеляційному суді.

Так, відповідно до ст.14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власні або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах врегульована наведеним вище Порядком.

Дія цього Порядку згідно п. 2 поширюється на: власників підприємств або уповноважені ними органи; працівників, у тому числі іноземців та осіб без громадянства, які відповідно до законодавства уклали з роботодавцем трудовий договір (контракт) або фактично допущені до роботи роботодавцем; фізичних осіб-підприємців членів фермерського господарства, членів особистого селянського господарства, осіб, які працюють за договором укладеним відповідно до законодавства.

Відповідно до підпункту 5 пункту 38 Порядку факт перебування потерпілого у трудових відносинах з роботодавцем, якщо відповідні документи не оформлені роботодавцем, але потерпілий фактично допущений до роботи, підтверджується в установленому порядку Державною службою з питань праці на запит голови спеціальної комісії або у судовому порядку.

Встановлено, що факт перебування загиблого у трудових відносинах з роботодавцем Головним управлінням Держпраці в Одеській області в установленому порядку не підтверджено; вимоги про встановлення факту перебування ОСОБА_4 у трудових відносинах з СФГ «Валентина» позивачкою ОСОБА_1 в суді не заявлялися, а тому цей факт не міг бути предметом розгляду у суді першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що позивач не позбавлена права звернутися до суду з новим позовом про встановлення факту перебування потерпілого у трудових відносинах з роботодавцем та встановлення факту нещасного випадку на виробництві, усунувши протиріччя даної позовної заяви щодо періоду знаходження у трудових відносинах в СФГ «Валентина», дати настання нещасного випадку та правильно визначити коло учасників судового процесу.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 14 березня 2018 року скасувати.

У позові ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області про встановлення факту нещасного випадку на виробництві відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 липня 2018 року.

Головуючий /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області Г.Я. Колесніков