Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/1229/18
Номер провадження: 2/511/537/18
18 липня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді: Ільяшук А. В.,
секретаря судового засідання - Чернецької А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Кучурганська сільська рада Роздільнянського району Одеської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.
У червні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_2, що належить позивачу на праві власності та усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належним йому на праві власності будинком АДРЕСА_1 шляхом примусового зняття з реєстрації з вищевказаного будинку - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_3 З 21.08.2008 року, на прохання його сина в його житловому будинку зареєстрований ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, однак з дати реєстрації і по теперішній час за вищевказаною адресою він не проживає. На теперішній час місце перебування ОСОБА_2 йому невідомо, тому він не може вирішити питання зняття його з реєстрації в належного йому житлового будинку в позасудовому порядку. Посилаючись на дані обставини, позивач просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_2, що належить йому на праві власності та усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належним йому на праві власності будинком АДРЕСА_1 шляхом примусового зняття з реєстрації з вищевказаного будинку - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою судді від 08.06.2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. ( а.с.19)
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.06.2018 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. ( а.с.27)
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив провести судове засідання без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. (а.с.14)
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так, у відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до повернутого поштового повідомлення відповідач за зазначеною адресою не проживає, що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, згідно свідоцтва про право власності /№б/н/ від 26.11.1990 року, виданого виконкомом Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, є власником житлового будинку № 28 по вул.Котовського,28 Роздільнянського району Одеської області.
Дане свідоцтво зареєстровано уКомунальному підприємстві спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Бюро технічної інвентаризації», номер запису 38, в книзі 1 від 17.12.2008 року, що підтверджується витягом Про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу 21293668 від 17.12.2008 року, реєстраційний номер 25822671 (а.с. 6).
Відповідно до розпорядження Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області № 9/16-ср від 19.02.2016 року «Про перейменування вулиць розташованих на території Кучурганскої сільської ради» відповідно до п.20 ст.42, п.8 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на виконання вимог Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», з метою упорядкування найменувань вулиць та провулків, розташованих на території с. Кучурган: перейменувати вулицю Котовського на вулицю Горіхова ( а.с. 8).
Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований з 21.08.2008 року за адресою: вул.. Горіхова (колишня Котовського), 28 с. Кучурган Роздільнянського району Одеської області, що підтверджується витягом з погосподарської книги НОМЕР_1 Кучурганської сільської ради на 2016-2020рок (а.с.8-9 ) та довідкою № 384 виданою виконкомом Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 31.05.2018 року. ( а.с.10)
Згідно акту обстеження сім'ї ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 від 31.05.2018 року, складеного у складі: депутата Кучургангської сільської ради ОСОБА_4, сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 встановлено, що за зазначеною адресою зареєстрований позивач ОСОБА_1 зі своєю дружиною ОСОБА_7, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який за вищевказаною адресою не проживає. ( а.с. 11).
Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 співвласником спірного житлового будинку не являється, в зазначеному житловому будинку не проживає і не користується ним.
Факт відсутності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, за місцем реєстрації - АДРЕСА_5, підтверджується письмовими заявами сусідів - ОСОБА_8 та ОСОБА_6, які завірені секретарем виконавчого комітету Кучурганської сільської радою Роздільнянського району Одеської області, зареєстровано в реєстрі за № 13,14 ( а.с.12,13)
Позивач заперечує проти реєстрації відповідача за вказаною адресою, так як дані обставини перешкоджають йому в реалізації права володіння та користування належним йому на праві власності майном.
В порядку ч.2 ст.48 Закону України „Про власність", позивач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статей 316-317 Цивільного кодексу України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).
Так, відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
З погляду Європейського Суду повага власності основний метод права, міжнародного й внутрішнього дотримання. У Конвенції говориться, що держава зобов'язана дотримувати, виконувати, зміцнювати, захищати й забезпечувати права власності фізичних і юридичних осіб. Порушення Конвенції й Протоколів будуть тоді, коли піде недотримання, невиконання й не забезпечення державою зазначених норм.
Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважаться.
У першу чергу ця повага повинна виходити від держави й втілюватися у вигляді прийняття законодавчих, виконавчих дій, що захищають право власності від незаконних зазіхань із боку кого б то не було.
Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, що ОСОБА_1 на теперішній час позбавлений права володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.
Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що в даному випадку вимоги ОСОБА_1, як власника житлового будинку законні та обґрунтовані, оскільки реєстрація відповідача в належному йому житловому будинку, порушує його право власності, створює перешкоди в користуванні власністю.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 4,10,13,18,19,76- 81,95,200, 247,258-259, 263, 265, 280-284 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Кучурганська сільська рада Роздільнянського району Одеської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, - задовольнити.
Визнати, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_6 що належить ОСОБА_1 на праві власності.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні та розпорядженні належним йому на праві власності будинком АДРЕСА_7, примусово знявши з реєстрації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя А. В. Ільяшук