Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/777/18
Провадження № 2/273/355/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Васильчук О. В. при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2018 року ОСОБА_2 (надалі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (надалі відповідач) про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову зазначила, що 19.09.1996 року померла ОСОБА_6.

У звязку зі смертю останньої відкрилася спадщина на належне для неї майно, зокрема на житловий будинок №2 з господарськими будівлями, розташований по вул. Садовій в с. Стара Гута Баранівського району Житомирської області.

Спадщину після ОСОБА_6 прийняла її дочка-мати чоловіка позивачки - ОСОБА_7, яка на день смерті ОСОБА_6, проживала разом з нею та фактично прийняла спадщину.

Однак, не отримавши свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, 11.06.2003 року ОСОБА_7 померла. На день її смерті, з нею проживали її діти ОСОБА_8 та ОСОБА_3, бувший чоловік ОСОБА_9, з яким вона розірвала шлюб 30 грудня 1980 року.

ОСОБА_3 фактично спадщину прийняв, однак не претендує на неї і не буде заперечувати проти задоволення позову.

01.11.2017 року помер чоловік позивачки ОСОБА_8, на день смерті він мав право на житловий будинок №2 з господарськими будівлями, які розташовані по вул. Садовій в с. Стара Гута Баранівського району Житомирської області.

Позивачка спадщину після чоловіка прийняла, оскільки на день його смерті жила і була зареєстрована разом з ним. При цьому, право на спадщину ОСОБА_8 мали також його діти: ОСОБА_4 і ОСОБА_5, однак вони відмовилися від прийняття спадщини, про що подали нотаріусу відповідні заяви.

04.05.2018 року завідуюча Баранівської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

З огляду на викладене, з метою реалізації своїх спадкових прав, позивач вирішила звернутися до суду із вкзаним позовом та просила ухвалити рішення яким визнати право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок №2, який розташований по вул. Садовій, в селі Стара Гута Баранівського району.

Позивач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію Баранівського районного суду подала заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву в якій просив розглядати дану справу без його участі, позов визнає повністю.

ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду подала заяву згідно якої не заперечувала щодо задоволення позову, справу просила розглядати за її відсутності.

ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду подала заяву згідно якої не заперечувала щодо задоволення позову, справу просила розглядати без її участі.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2ст.247 ЦПК України.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, що відповідає приписам ч. 2 ст. 200 ЦПК України.

Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 19.09.1996 року померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП №054269 (а.с. 15).

Згідно довідки виконавчого комітету Баранівської міської ради від 22.01.2018 року №130 за ОСОБА_6 рахується житловий будинок в с. Стара Гута по вул. Садова, 2, Баранівського району Житомирської області (а.с. 17).

Таким чином, після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на вказаний вище житловий будинок.

Згідно довідки виконавчого комітету Баранівської міської ради від 01.02.2018 року №209 ОСОБА_6 постійно проживала та була зареєстрована на день смерті в с. Стара Гута по вул. Садова, 2 Баранівського району Житомирської області. З нею на момент смерті проживали і були зареєстровані:

ОСОБА_7 -донька;

ОСОБА_11 -зять;

ОСОБА_3 -внук;

ОСОБА_8 - внук;

ОСОБА_2 - дружина внука;

ОСОБА_4 правнука, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 24).

Згідно ст . 529 ЦК Української РСР ОСОБА_7, була дочкою спадкодавця ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10), відносилась до спадкоємців першої черги за законом та вважалася такою, що прийняла спадщину відповідно до ст. 549 ЦК Української СРС, (в редакції 1963 року) як така, що фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Баранівської міської ради від 01.02.2018 року № 208 (а.с.23)

ОСОБА_7, померла 11.06.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП №224401(а.с.16), не отримавши при цьому свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок.

Довідкою виконавчого комітету Баранівської міської ради підтверджується факт, що ОСОБА_7 постійно проживала та була зареєстрована на день смерті в с. Стара Гута по вул. Садова, 2, Баранівського району Житомирської області.

З нею на момент смерті проживали і були зареєстровані:

ОСОБА_11 - чоловік;

ОСОБА_3 -син;

ОСОБА_12 -невістка;

ОСОБА_13 - внука;

ОСОБА_14 Юріївна- внука;

ОСОБА_8 -син;

ОСОБА_2 -невістка;

ОСОБА_4 -внука;

ОСОБА_5 -внука (а.с. 23).

Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_7, померла 11.06.2003 року, на момент смерті діяв ЦК України (в редакції 1963 року), тому спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину були сини померлої спадкодавиці ОСОБА_8 та ОСОБА_3, які в силу ст.ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), прийняли спадщину.

ОСОБА_8 помер 01.11.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП №321064 (а.с. 8).

На момент смерті ОСОБА_8 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, позивачкою по справі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії II-ТП №311455 (а.с. 10).

Таким чином, спадкоємцями ОСОБА_8 є його дружина ОСОБА_2, яка згідно матеріалів спадкової справи спадщину після чоловіка прийняла, відповідно до норми ч.2 ст.1268 ЦК України та його діти: ОСОБА_4, ОСОБА_5, які від прийняття спадщини після померлого батька відмовилися, що підтверджується відповідними заявами (а.с. 11, 12).

Отже, єдиним спадкоємцем ОСОБА_8 лишилася його дружина позивач по даній справі, якій завідуючою Баранівської державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок після померлого ОСОБА_8 (а.с. 25).

Повідомленням КП «Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 12.02.2018 року №542 засвідчено той факт, що дійсно право власності на будинок №2 по вул. Садова, с. Стара Гута Баранівського району Житомирської області за померлою ОСОБА_7 не зареєстровано (а.с.21).

Таким чином, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, що відповідає приписам пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Окрім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР1963 року. Законом України "Про власність".Законом України від 7 грудня 1990 року № 533- XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування",Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат",постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

Будівництво будинку та надвірних споруд було завершено до набрання чинності Цивільним кодексом Українив редакції 2004 року, що підтверджується технічним паспортом на будинок по вул. Садовій,2 в селі Стара Гута Баранівського району (а.с. 18- 20).

Враховуючи те, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для встановлення виникнення права власності у спадкодавця на зазначене майно слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобто ЦК України в редакції 1963 року.

Стаття 100 ЦК УРСР 1963 року визначала, що громадяни могли мати у власності житловий будинок. Норми ЦК УРСР в редакції 1963 року не передбачали обов'язкову державну реєстрацію нерухомого майна.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Таким чином, судом встановлено, що вказаний вище будинок було побудовано відповідно до норм чинного на той час законодавства, а тому, він може бути обєктом спадкування.

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Баранівської міської ради за №130 від 22.01.2018 року за померлою ОСОБА_6, відповідно змісту погосподарської книги, рахується житловий будинок по вул. Садовій,2 в селі Стара Гута Баранівського району, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Баранівської міської ради за №130 від 22.01.2018 року (а.с.17)

Відповідно до ч. 1ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом ч. 3ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1297 ЦК України встановлюється обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, звернутись до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно дост. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи той факт що позивач дійсно є спадкоємцем померлого та прийняла спадщину в порядку і в строки передбачені ст.ст.1268, 1270 ЦК України, з огляду на неможливість іншим чином оформити право власності на нерухоме майно спадкодавця у зв'язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд дійшов висновку, що в даному випадку вимоги про визнання за позивачем права власності на спадкове майно є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 7, 8, 10 , 11, 12, 13, 83, 247, 258, 259, 263, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, податковий номер: НОМЕР_1, право власності на спадкове майно за законом, а саме: на житловий будинок №2 з господарськими будівлями, що розташовані по вулиці Садовій, в селі Стара Гута Баранівського району Житомирської області на які мав право ОСОБА_8, який помер 1 листопада 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Васильчук