РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2018 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Сенько Л.Ю.,

за участі секретаря Даніловської А.С.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом керівника Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_1 в інтересах держави в особі Жмеринської районної ради в особі Комунальної установи «Жмеринська центральна районна лікарня» до ОСОБА_2 про стягнення витрат на лікування, понесених закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочину,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_1 в інтересах держави в особі Жмеринської районної ради, в особі Комунальної установи «Жмеринська центральна районна лікарня» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, мотивуючи його тим, що вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05.04.2018, який набув законної сили 08.05.2018 ОСОБА_2 визнано винуватим і призначено покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді трьох років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами та звільнено від відбування покарання на підставі пункту «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році». Вироком суду встановлено, що 06.12.2016 року близько 18-00 год. обвинувачений ОСОБА_2, керуючи технічно справним автомобілем «Фольксваген Пасат» державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись в м.Жмеринка, по вул.Свободи (Барляєва), в напрямку центру міста, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Фольксваген Гольф» державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Фольксваген Гольф» ОСОБА_3 та пасажир автомобіля «Фольксваген Гольф» ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №44 від 22.05.2017 року ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми черевної порожнини з пошкодженням селезінки (розчавлення), брижі тонкої та сигмовидної кишок, а також закритого уламкового перелому лівого стегна зі зміщенням, численних саден на грудній клітці та правій кисті. Ця сполучна травма супроводжувалась внутрішньочеревною кровотечею, шоковим станом та по життєвим показникам обумовлена видаленням селезінки. Зазначена сполучна травма тіла у ОСОБА_3 виникла при умові шляхово-транспортної пригоди від дії твердих тупих предметів салону автомобіля, що мала місце 06.12.2016 року та належить до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, що спричинила загрозливі для життя явища (шоковий стан, масивну кровотечу).

Водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.12.01 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України- порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно довідки КУ «Жмеринська центральна районна лікарня» ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КУ «Жмеринська ЦРЛ» з 06.12.2016 по 01.01.2017. Вартість ліжко-дня за вказаний період становила 249 грн. Тобто загальна вартість перебування в лікарні ОСОБА_3 26 ліжко-дня складає 6474 грн.,які на даний час ОСОБА_2 не відшкодовано. На час розгляду судом кримінального провадження відносно ОСОБА_2 цивільний позов в порядку 128 КПК України прокурором не заявлявся. Отже неповернення вказаних коштів, витрачених Жмеринською ЦРЛ на лікування потерпілої від злочину, свідчить про порушення державних інтересів. Закладом охорони здоровя - Комунальною установою «Жмеринська центральна районна лікарня», фінансування якої здійснюється за рахунок районного бюджету та економічна діяльність, якого здійснюється відповідно до затвердженого кошторису, здійснено лікування потерпілого від злочину, а тому кошти витрачені на лікування ОСОБА_3 підлягають відшкодуванню до бюджету, неповернення яких, зачіпає інтереси району, а також держави в цілому. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача на користь держави в особі Жмеринської районної ради в особі КУ «Жмеринська ЦРЛ» в рахунок відшкодування на лікування ОСОБА_3 - особи, яка потерпіла від злочину кошти в сумі 6474 грн.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 08.06.2018 року відкрито провадження та призначено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Згідно поштового повідомлення, яке повернулось на адресу суду позивач та КУ «Жмеринська ЦРЛ» 14.06.2018 року отримали копії ухвали про відкриття провадження.

Відповідачу також направлялась копія ухвала про відкриття провадження та копія позовної заяви разом з копіями доданих документів, однак на адресу суду повернувся конверт «за закінченням терміну зберігання». Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 вважається належним чином повідомленим про розгляд його справи судом, відзиву на позовну заяву не надсилав.

З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлені такі обставини.

Згідно вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05.04.2018 р. у справі №130/2469/17 ОСОБА_2 визнано винуватим і призначено покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді трьох років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами та звільнено від відбування покарання на підставі пункту «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» (а.с.9-14).

Згідно відповіді КУ «Жмеринської ЦРЛ» від 11.05.2018 року (а.с.16-17) на запит місцевої прокуратури від 08.05.2018 року (а.15) вартість лікування ОСОБА_3 з 06.12.2016 року по 01.01.2017 року становить 6474 грн., вартість лікування закладу не відшкодовувалося.

Згідно виписки з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Комунальна установа «Жмеринська центральна районна лікарня» є юридичною особою (а.с.18).

За ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1206 ЦК України визначено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо злочин вчинено малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 цього Кодексу. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету (місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я (п.п. 3, 4 Порядку).

Відповідно до ст.ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Оскільки відповідач проти позову не заперечив, відзиву на позовну заяву у визначені судом строки не подав, а тому суд вважає, що він повністю погодився із позовом і не заперечував викладені в ньому обставини та не наполягав на їх доведенні згідно вимог ст. 81 ЦПК України

З урахуванням задоволення позову відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Відповідно до ст.ст.1166 ч.1, 1206 ЦК України, постанови Кабінету Міністрів України N 545 від 16.07.1993 р., керуючись,ст.ст. 3, 11, 12, 13, 141, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 РФ, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави в особі Жмеринської районної ради особі Комунальної установи «Жмеринська центральна районна лікарня» в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи - ОСОБА_3, яка потерпіла від злочину (МФО 802015, р/р 0470, Код в УДКСУ у Жмеринському районі та м.Жмеринці з подальшим перерахуванням до відповідного бюджету Жмеринського району на р/р 0132, МФО802015 код 37755173 в УДКСУ у Жмеринському районі та м.Жмеринці) кошти в розмірі 6474 (шість тисяч чотириста сімдесят чотири) грн.38 коп., а також стягнути на користь держави суму судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя