Справа № 2-2070/11
Провадження № 6/161/358/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Гриня О.М.

при секретарі Муригіній А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку подання старшого державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника,

в с т а н о в и в :

Державний виконавець Першого ВДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області звернувся в суд з поданням про примусове проникнення до житлового приміщення, а саме: квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування вимог у поданні зазначається, що на примусовому виконанні у Першому ВДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області перебуває виконавчий лист №2-2070/11, виданий 09.09.2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про звернення стягнення на предмет іпотеки: чотирьохкімнатну квартиру №3, загальною площею 71,0 кв.м, житловою площею 55,9 кв.м., що знаходяться по вул. Пушкіна 7А в місті Луцьку Волинської області, та належать на праві спільної сумісної приватної власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

03.02.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50013125.

Рішення суду на сьогоднішній день боржником не виконано, будь-який дій, спрямованих на його виконання останнім не здійснено.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що боржник добровільно не дає можливості здійснити необхідні виконавчі дії, а саме проведення огляду і фіксації нерухомого майна для здійснення оцінки та визначення дійсної ринкової вартості майна боржника, державний виконавець просить надати дозвіл на примусове проникнення до квартири боржника ОСОБА_2, яка знаходиться за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вул. Пушкіна 7А/3.

Державний виконавець на розгляд подання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій клопотання підтримує у повному обсязі та просить зодовольнити. Інші сторони та заінтересовані особи у судове засідання на розгляд подання не викликались відповідно до вимог ч.2 ст.439 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали подання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог п.4 ч.3ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Таким чином, підставою задоволення подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника може бути підтвердження як факту перешкоджання останнім проведенню виконавчих дій, так і документальне підтвердження, що відповідне помешкання належить боржнику або перебуває у його користуванні, а також про те, що у приміщенні може знаходитися майно боржника.

Положення ст. 439 ЦПК України дають підстави для висновку про те, що подання про примусове входження до житла боржника має розглядатися за обов'язкової участі державного виконавця, який має довести суду наявність підстав для задоволення такого подання (зокрема, надати докази щодо ухилення боржника від примусового виконання рішення суду), із наданням також матеріалів виконавчого провадження.

Судом встановлено, що відповідно до виконавчого листа №2-2070/11, виданого 09.09.2011 року (а.с.6), боржниками по вказаному виконавчому документу є ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

03.02.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50013125 (а.с.7).

З метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем направлено ряд запитів до відповідних установ та органів, що реєструють право власності. Так, згідно інформації з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна у власності боржника ОСОБА_2 перебуває частина квартири, що знаходиться за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вул. Пушкіна 7А/3 (а.с. 14-16).

31.10.2011 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження (а.с.8).

23.12.2011 року державним виконавцем Воробей О.А., на підставі ст.ст.18,24,29 Закону України «Про виконавче провадження» було складено акт опису й арешту майна (а.с. 9-12).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 13.03.2018 року було визначено частку боржників у спільному майні, а саме: по ? частині кожному (а.с. 20-21).

З метою проведення оцінки та визначення дійсної ринкової вартості описаного нерухомого майна боржника державним виконавцем 17.04.2018 року було здійснено виїзд по місцю реєстрації нерухомого майна для проведення фотофіксації, двері відчинив ОСОБА_5, однак в проведенні фотофіксації державному виконавцю було відмовлено, від підпису ОСОБА_5 відмовився про що складено відповідний акт (а.с.17).

04.05.2018 року при повторному виїзді державного виконавця за адресою, вказаною у виконавчому документі, на стук у вікна двері ніхто не відкрив, про що ним було складено відповідний акт (а.с. 18).

05.05.2018 року на адресу боржника ОСОБА_2 було направлено виклик державного виконавця з вимогою зявитись до державного виконавця 10.05.2018 року на 09:00 год, однак боржник не зявився, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.13 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Однак, відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.8 Конвенції про захист відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року,ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, п.1 ст.17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканість свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (п.2 ст.29 Загальної декларації прав людини 1978 року,ст.18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено у Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Звертаючись із поданням, державний виконавець не може обмежуватись лише наведенням переліку проведених виконавчих дій. У поданні державний виконавець повинен чітко зазначити, в чому полягає необхідність примусового проникнення в житло. В поданні необхідно зазначити лише інформацію про ті виконавчі дії, які стосуються заявленого питання. В обов'язковому порядку слід додати докази, що підтверджують кожну обставину, на яку посилався державний виконавець у поданні для обґрунтування своїх вимог та доводів, зокрема документи, які підтверджують факт не допуску державного виконавця до житла чи іншого володіння особи - акти державного виконавця за участю понятих, відповіді реєструючих органів про відсутність в боржника іншого майна (чи неможливості звернення стягнення на нього), акти та довідки, які б свідчили про те, що житло чи інше володіння належить саме боржнику, виклики, які скеровувалися боржнику про явку до державного виконавця, копії повідомлень про вручення зазначених документів боржнику, письмові пояснення боржника.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій прав громадян. Як зазначено уст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Частинами 1, 2ст. 311 Цивільного кодексу(далі -ЦК) України передбачено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Звертаючись з поданням про вирішення питання про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, державним виконавцем не надано суду доказів чи дотриманий порядок проведення виконавчих дій, чи повідомлявся боржник про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з проведення фотофіксації, але чинив цьому перешкоди та не надавав доступу до житлового будинку у відведений для цього час.

Матеріали справи не містять жодного доказу про те, що боржника було повідомлено про проведення виконавчих дій з входом до вказаного житла, про призначення часу і дати проведення виконавчих дій чи обізнаність боржника про проведення виконавчих дій саме 17.04.2018 року та 04.05.2018 року. До матеріалів клопотання не надано підтвердження про отримання боржником повідомлення про проведення виконавчих дій з входом до вказаного житла на вказані дати.

Наявність відомостей зазначених в акті, що при здійсненні виїзду за адресою боржника потрапити до будинку не виявилось можливим, оскільки двері ніхто не відчинив, не свідчить про перешкоджання у вчинені виконавчих дій боржником.

Державний виконавець не подав доказів на підтвердження того, у яку пору здійснювався виїзд за адресою майна боржника, не навів обгрунтувань, чи врахував він те, що боржник є особою працездатного віку та не пояснив, чи скористався він правом, передбаченим ч.І ст. 29 ЦПК України, на проведення виконавчих дій після 6 години ранку та не пізніше 22 години, тобто, у час, який для працюючих осіб є неробочим.

Щодо відмови ОСОБА_5, 17.04.2018 року, який на час виїзду державного виконавця перебував за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Пушкіна 7А/3, надати доступ до квартири та підписувати Акт державного виконання, не може бути розцінено, як вчинення перешкод, оскільки відсутні відомості, що вказана особа є представником боржника уповноваженим на відповідні дії.

Надана копія квитанції про направлення виклику державного виконавця (а.с. 19) не може вважатись належним повідомленням боржника, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про отримання даного повідомлення ОСОБА_2, а вказана квитанція від 05.05.2018 року складена на прізвище «Базільчук», що також дає підставу вважати, що особа не отримала повідомлення про виклик.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення в будинок що знаходиться за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вул. Пушкіна 7А/3, відсутні, тому в задоволенні вказаного подання слід відмовити.

Керуючись ст. 30 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ст.ст. 12, 81, 89, 311, 439 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання старшого державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника, а саме: житлового приміщення, що находиться за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вул. Пушкіна 7А/ 3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом пятнадцати днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Луцького міськрайонного суду О.М. Гринь

Волинської області