Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.06.2018 Справа №607/2519/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Буцик О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення розміру ідеальних часток у праві спільної сумісної власності, -

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 предявила в суд вказану позовну заяву до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 У ній просить визначити ідеальні частки у праві спільної сумісної власності на квартиру № 61, розташовану в м. Тернополі по вул. Степана Бандери, 104, встановивши, що ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належить по 1/5 частці, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/10 частці.В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що 06 грудня 2008 року помер ОСОБА_6 Бажаючи успадкувати належну йому частку вказаної квартири, котра була набута нам, а також ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в порядку приватизації, вона звернуласьдо нотаріальної контори, де їй розяснили, що для видачі свідоцтва про право на спадщину слід визначити розмір часток кожного із співвласників. При набутті квартири, між членами родини існувала домовленість про те, що розмір часток ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 буде рівними, а саме, по 1/5 частині, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належатиме по 1/10 частині. Саме так позивач і просить провести розподіл.

В судове засідання позивач не зявилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідачі також у судове засідання не зявились. Кожен із них подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що проти задоволення позовних вимог вони не заперечують.

Суд, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, вважає за необхідне зазначити таке:

Частиною 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 23 грудня 1999 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації згідно розпорядження (наказу) від 17 грудня 1999 року № 30982, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5на праві спільної сумісної власності належить квартира № 61 в будинку № 104 по прос. ОСОБА_8 в м. Тернополі (далі Квартира). Квартира приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

06 грудня 2008 року ОСОБА_6 помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД № 076327 від 08 грудня 2008 року, актовий запис № 1668, здійснений у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області.

На момент його смерті позивач була дружиною ОСОБА_6

Як зазначає у позовній заяві ОСОБА_1, вона зверталась до нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спірної квартири, що залишилась після смерті її чоловіка, однак їй розяснили, що таку нотаріальну дію вчини неможливо у звязку з невизначеністю конкретного розміру часток кожного з співвласників у майні.

Згідно з частиною 1 ст. 368 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або рішенням суду (частина 2 ст. 370 ЦК України).

Як зазначає у позовній заяв ОСОБА_1 та що визнається відповідачами, ще до видачі зазначеного вище свідоцтва про право власності на житло, співвласники спірної квартири досягли домовленості, що право власності у цьому майні буле розподілене між ними наступним чином: ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належатиме по 1/5 частині, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/10.

Зі змісту статті 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Таким чином, суд приходить до переконання, що частка померлого ОСОБА_6у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру становила 1/5. Аналогічні частки мають ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 В той час як ОСОБА_4 та ОСОБА_5, належить по 1/10 частині Квартири.

У даному випадку судом не встановлено обставин, котрі свідчили б про те, що визнання позову відповідачами суперечить закону або порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб, а тому його слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 82, 206, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 357, 368, 370 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3), ОСОБА_4 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4), ОСОБА_5 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5) про визначення розміру ідеальних часток у праві спільної сумісної власності - задовольнити.

Визначити, що розмір ідеальних часток співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру № 61, розташовану в м. Тернополі, вул. Степана Бандери, 104, розподілений наступним чином: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належить по 1/5 частці; ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/10 частці.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне судове рішення буде складено 15 червня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_9