Дата документу 12.07.2018
Справа № 334/4111/16-ц
Провадження № 2/334/242/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Добрєва М.В.,

при секретарі Череп М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах і в інтересах малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, третя особа: Дніпровський відділ реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах і в інтересах малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, третя особа: Дніпровський відділ реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказавши, що у 2005 році вони приватизували квартиру АДРЕСА_1, про що їм було видане свідоцтво про право власності на житло № 787 від 02.11.2005 року. Квартира приватизована у рівних частках по 1/2 кожному. 28.11.2005 року своє право власності позивачі зареєстрували в ОП ЗМБТІ за № 12955967.

26.10.2007 року позивач ОСОБА_1 одружився з відповідачкою ОСОБА_3, а 04.05.2008 року у них народився син, ОСОБА_4, який зареєстрований у спірній квартирі, а відповідачка ОСОБА_3 з 2009 року.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27.05.2015 року шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 було розірвано.

У квітні 2015 року відповідачка вивезла усі свої речі, забрала сина, а ключі від квартири віддала сусідці ОСОБА_5 з квартири № 13.

Відповідачка утворила нову сімю і поселилася в його квартирі АДРЕСА_2 де і мешкає дотепер.

Під час слухання справи про розірвання шлюбу відповідачка підтвердила, що створила нову сімю, син буде проживати з нею і у позовній заяві вказала адресу свого нового проживання.

Позивачі просять суд визнати відповідачку ОСОБА_3, діючу у свої інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_3.

Позивачі уточнили позовні вимоги, просять суд визнати відповідачку ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_3, від визнання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 втратившим право користування жилим приміщеннмя відмовилися, направили до суду заяву з проханням слухати справу в їх відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягають.

Представник відповідачки ОСОБА_3 у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день і час судового засідання повідомлений, у попередніх судових засіданням позов не визнав.

Третя особа по справі Дніпровський відділ реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг направив до суду заяву з проханням слухати справу в їх відсутність, у вирішенні справи покладаються на розсуд суду.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положеннями ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України).

Вказане узгоджується із положеннями ч.1 ст. 81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що 02.11.2005 року позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 приватизували квартиру АДРЕСА_4 (нова назва Незалежної України) в м.Запоріжжя, про що їм було видане свідоцтво про право власності на житло № 787 від 02.11.2005 року. Квартира приватизована у рівних частках по 1/2 кожному (а.с.7).

28.11.2005 року своє право власності позивачі зареєстрували в ОП ЗМБТІ за № 12955967 (а.с.8).

26.10.2007 року позивач ОСОБА_1 одружився з відповідачкою ОСОБА_3, а 04.05.2008 року у них народився син, ОСОБА_4, який зареєстрований у спірній квартирі, а відповідачка ОСОБА_3 з 2009 року.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27.05.2015 року шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 було розірвано.

У квітні 2015 року відповідачка вивезла усі свої речі, забрала сина, а ключі від квартири віддала сусідці ОСОБА_5 з квартири № 13.

Відповідачка утворила нову сімю і поселилася в його квартирі АДРЕСА_5 де і мешкає дотепер, за вказаною адресою відповідачка отримувала судові повістки власноруч (а.с.19, 66).

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПУ України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя встановлено, що ОСОБА_3 фактично утворила нову сімю, сімейні відносини припинені з березня 2015 року (а.с.11).

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності ОСОБА_3 у квартирі судом не встановлено, як і не встановлено наявність поважних причин відсутності відповідачки у спірній квартирі.

Аналізуючи зібрані по справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачка ОСОБА_3 дійсно з квітня 2015 року та по теперішній час в квартирі АДРЕСА_6 (вул..Незалежної України) в м.Запоріжжя не проживає, її речей та іншого майна в квартирі немає, участі у витратах по сплаті комунальних послуг вона не приймає, претензій щодо проживання у вказаній квартирі не предявляла, наміру проживати у спірній квартирі не виявляла, поважні причини, з якими б закон повязував можливість збереження жилого приміщення, у відповідачки відсутні, що підтверджується актом про фактичне проживання або не проживання громадян у житлових приміщеннях від 28.04.2016р. (а.с.12).

На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати відповідачку ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою № 8 будинку № 22 по вул.40 років Раяднської України (вул..Незалежної України) в м.Запоріжжі.

В разі втрати особою права власності на житло, або право користування житловим приміщенням, така особа, у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підлягає зняттю з реєстрації.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 19, 76-81, 83, 89, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.391, 405 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Дніпровський відділ реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі № 8 будинку № 22 по Незалежної України (вул.40 років Радянської України) у м.Запоріжжі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Добрєв М. В.