У Х В А Л А

9 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 2-3244/09

Провадження № 14-191 звц 18

Суддя Великої Палати Верховного Суду Гудима Д. А. розглянув клопотання ОСОБА_2 (далі також - заявник) про продовження строку для усунення недоліків заяви у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд за виключними обставинами з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні судом цієї справи (далі - заява) та

в с т а н о в и в :

13 квітня 2018 року заявник звернулася до Верховного Суду з клопотанням, в якому просила розглянути та задовольнити в повному обсязі її позов про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я; провести перерахунок обов'язкових до сплати сум втраченого заробітку, вартості санаторно-курортного лікування та витрат на додаткове харчування.

Клопотання мотивоване рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «ОСОБА_2 проти України» («Litvinyuk v. Ukraine») від 1 лютого 2007 року (заява № 9724/03) та від 1 березня 2018 року (заява № 55109/08).

10 травня 2018 року вказане клопотання надійшло з Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду до Великої Палати цього суду.

1 лютого 2007 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «ОСОБА_2 проти України» (заява № 9724/03), в якому встановив, що тривалість провадження у справі заявника була надмірною, а предмет спору вимагав швидкого вирішення. З огляду на це ЄСПЛ визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки після ухвалення цього рішення розгляд справи заявника у національних судах продовжувався, вона вдруге звернулася до ЄСПЛ (заява № 55109/08), за результатами розгляду якої 1 березня 2018 року ЄСПЛ ухвалив нове рішення. У ньому він вказав, що тривалість провадження у справі заявника сумарно склала 4 роки та 8 місяців у трьох інстанціях, була надмірною та не відповідала вимозі розумного строку, а заявник не мала ефективного засобу юридичного захисту від такої надмірної тривалості. ЄСПЛ констатував, що мало місце порушення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції.

Згідно з частиною третьою статті 425 ЦПК Українизаява про перегляд судового рішення з підстави, визначеної пунктом 2 частини третьої статті 423 цього кодексу, подається до Верховного Суду і розглядається у складі Великої Палати.

Протягом п'яти днів після надходження заяви до суду суддя (суддя-доповідач) перевіряє її відповідність вимогам статті 426 цього Кодексуі вирішує питання про відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Ухвалою судді Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року заяву ОСОБА_2, подану у формі клопотання, залишено без руху у зв'язку з її невідповідністю вимогам статті 426 ЦПК Українита надано строк для усунення недоліків. Підставою для постановлення цієї ухвали стало неподання заявником копії рішення міжнародної установи, юрисдикція якої визнана Україною, або клопотання про витребування копії такого рішення в органу, відповідального за координацію виконання рішень міжнародної судової установи, якщо її немає у розпорядженні заявника. Крім того, заявник не вказала адреси місця проживання чи місцезнаходження, найменування інших учасників справи, не додала необхідну кількість копій заяви про перегляд у ній судових рішень і не конкретизувала предмет перегляду відповідно до встановлених ЄСПЛ порушень Україною міжнародних зобов'язань саме при вирішення її справи на національному рівні.

На виконання вимог статті 121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» з огляду на те, що остання відома адреса місця проживання заявника знаходиться на тимчасово окупованій території, інформація про постановлення ухвали Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року була розміщена на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Аналогічне повідомлення було надіслано на вказану заявником у клопотанні електронну адресу.

24 травня 2018 року заявник надіслала на електронну адресу суду лист (вх. № 560/0/15-18 від 29 травня 2018 року), в якому повідомила про відсутність у неї доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень і просила скерувати ухвалу ВеликоїПалати Верховного Суду від 15 травня 2018 року на її електронну пошту та забезпечити її адвокатом для представництва у суді.

У відповідь на вказане звернення 8 червня 2018 року (вих. № 505-1209/0/2-18) Верховний Суд надіслав на електронну адресу заявника скановану копію ухвали від 15 травня 2018 року та роз'яснив, яким чином заявник може скористатися правом на безоплатну правову допомогу.

18 червня 2018 року заявник подала оновлену заяву в якій, окрім іншого, просить продовжити їй строк для усунення недоліків заяви задля подання належно засвідчених копій судових рішень та інших документів, що мають значення для вирішення справи. Вказане клопотання мотивує тим, що проживає на тимчасово окупованій території (АвтономнаРеспубліка Крим) та має труднощі в отриманні належно засвідчених копій судових рішень, ухвалених у цій справі. Також вказує на те, що потребує додатковий час для звернення за наданням правничої допомоги на території України.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу заявника на те, що заява про перегляд судових рішень подана у трьох примірниках - для суду, для Кримського державного виробничого підприємства «Кримтролейбус» і ОСОБА_5, - тоді як заявник просить переглянутирішення в її справі за позовом до Кримського державного виробничого підприємства «Кримтролейбус», ОСОБА_5 та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Третього відповідача та його місцезнаходження заявник не вказала, копії примірника заяви для нього не долучила. Тобто, не усунула один з вказаних в ухвалі суду недоліків.

6 липня 2018 року на електронну адресу суду надійшов лист заявника, в якому вона повторно просила продовжити строк для усунення недоліків поданої заяви з огляду на те, що їй не видають належно засвідчені копії судових рішень в її справі.

Відповідно до статті 120 та частини другої статті 127 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З огляду на вказане, враховуючи, що заявник проживає на тимчасово окупованій території, її клопотання про продовження процесуального строку для усунення недоліків заяви про перегляд судових рішень слід задовольнити, встановивши новий строк, який не може перевищувати 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. А згідно з пунктом 1 частини другої цієї статті залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання клопотання для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

Керуючись статтями 127, 185, 423, 424, 426, 427 ЦПК України, суддя-доповідач

у х в а л и в:

продовжити ОСОБА_2процесуальний строк для усунення недоліків заяви про перегляд судових рішень, який не може перевищувати 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Великої Палати Верховного Суду Д. А. Гудима