Дата документу 12.07.2018
Справа № 320/1877/16-ц
Провадження № 2/320/22/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Іваненко О.В.,

за участю секретаря: Лебідь М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що ОСОБА_2 (відповідач) підписала заяву № б/н від 14.01.2011 року, згідно якої отримала кредитну картку «Універсальна». 24.03.2014 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну картку «Gold» та відкрито картковий рахунок, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 5000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач, в порушення законодавства та умов договору не сплатив до теперішнього часу заборгованість за кредитом, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 12.10.2015 року становить 12780,53грн. за кредитом, та судові витрати, понесені ним при зверненні до суду.

В судове засідання представник позивача не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 та відповідач в судове засідання не зявилися, але від них надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, проти позову заперечують, та надали письмові заперечення, згідно яких в позові йдеться мова про видачу кредиту 14.01.2011р. і стягнення боргу саме за вказаним кредитним договором (карткою). Однак, в цьому ж позові вказано, як на підставу вимог, на факт переоформлення кредитної карти на престижну карту Голд. Електронним повідомленням на адресу суду було надіслано документи, які нібито підтверджують вказане у позові. Однак, вказані докази не підтверджують позовні вимоги, оскільки: довідка про зміну умов кредитування складена особисто позивачем, підтверджень того, що відповідач ознайомлений з нею відсутні; довідка про картки, видані відповідачу також складена особисто позивачем, факт отримання цих карток відповідачем не підтверджується жодними доказами. У той же час, стверджується, що кредит надавався строком на 2 роки. Виписка по рахунку взагалі не відповідає обставинам справи, оскільки - це довідка, видана банком про зміни на банківському рахунку клієнта за певний період.

Видача виписки з рахунку здійснюється або через абонентські скриньки, або через експедицію. Оскільки виписка є фінансовим документом, то до неї додаються документи інших організацій або підприємств, що засвідчують факт проведення операцій із зарахування або списання коштів. Інакше, виписка - це копія записів розрахункового рахунку даної особи в банку, де відкрито цей рахунок. У виписці повинні зазначатися такі реквізити: Номер розрахункового рахунку клієнта банку; Дата видачі попередньої виписки з вихідним залишком, який надалі буде вважатися входять залишком для справжньої виписки; Номери документів, на підставі яких здійснювалося списання або зарахування грошових коштів; Кореспондуючий рахунок-шифр бухгалтерії банку, який кодує дану фінансову операцію організації; Сума, що залишилася на рахунку на момент видачі виписки; Суми по дебету і кредиту (парафії та витрати). Так, виписка по рахунку не завірена належним чином, не підписана уповноваженою собою (бухгалтером, фінансовим відділом тощо).

Крім того, представник позивача зазначив, що невідомо з якими саме умовами, правилами та тарифами було ознайомлено відповідача. Відповідачем було виявлено бажання оформити картку "Універсальна", а не "Універсальна Gold" та зазначено розмір кредитного ліміту 5000 грн. ПАТ КБ "ПриватБанк" не надано жодного документу, який би свідчив, що ОСОБА_2 бажала отримати картку "Універсальна Gold" та отримала її.

Враховуючи наведене, просять відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності, оскільки минув 3 річний строк звернення банку до суду вже у 2014 році за кредитом, якій отримувала відповідачка, вважають позов взагалі недоведеним.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні..

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивач, посилаючись на порушення відповідачем умов кредитного договору щодо сплати платежів по кредиту, вказав на виниклу заборгованість, яка станом на 12.10.2015 року становить 12780,53грн., і яка складається з: 5024,88грн. заборгованість за кредитом; 5650,86грн. заборгованість по відсоткам; 1020,00грн. заборгованість по пені та комісії; 500,00грн. штраф (фіксована частина); 584,79грн. штраф (процентна складова). На підтвердження позовних вимог посилався на розрахунок заборгованості (а.с.8).

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд аналізуючи надані позивачем аргументи та докази на їх підтвердження не погоджується з вищевказаними твердженнями позивача виходячи з наступного.

Зі змісту наданих сторонами письмових документів судом встановлено, що 14.01.2011 року ОСОБА_2 стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПриватБанк", відповідно до якої отримала кредитну картку «Універсальна».

Кредитний договір складається із заяви позичальника, а також Умов і Правил надання банківських послуг. Своїм підписом в зазначеній заяві ОСОБА_2 підтвердила, що вона ознайомлена і погоджується з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку і згодна з тим, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними доказами відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В анкеті-заяві від 14.01.2011 року, що підписана представником ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем не містяться істотні умови договору. А умови, які надані позивачем не підписані відповідачем, тобто представником банку не підтверджено, що ОСОБА_2 була ознайомлена з ними.

Позивач вказує у позові, що 25.03.2014 р. відповідачці було оформлено кредитну картку «Gold» та встановлено на неї кредитний ліміт в розмірі 5000,00 грн., з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 cт. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінятися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно до cт. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно до cт.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Суд не може залишити поза увагою, що анкета-заява від 14.01.2011 p., підписана Позивачем та Відповідачем, не містить умов кредитування, зокрема, строку кредитування та умов повернення кредитних коштів; розміру процентної ставки, порядку нарахування процентів і комісій та строків їх сплати; відповідальності за порушення умов договору (пеня, штраф); порядок стягнення боргу за кредитом.

Умови та правила надання банківських послуг повинні містити підпис позичальника, та саме з цього моменту такі умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Аналогічна позиція висловлена в правових висновках, що викладені в ухвалах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (№6-16цс15), від 22 березня2017 року (6-2320цс16) та постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року № 61-787св18.

Надані Позивачем умови та правила надання банківських послуг, правила користування банківською карткою і тарифи банку не підписані Відповідачем, а тому не можуть вважатися умовами договору, що погоджені сторонами, та не є його складовою частиною.

Крім того, суд позбавлений можливості встановити з якими саме умовами, правилами і тарифами Позивача було ознайомлено Відповідача. Так, представником позивача надано суду їх копії, затверджені наказом від 06.03.2010 p., а кредитний ліміт, як вказує банк, встановлювався 25.03.2014 року.

Відповідна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду України від 11.03.2015 p., у справі № 6-16цс15.

Так, позивачем не надано жодного документу, як доказу того, що відповідачка зверталася у 2014 році із заявою про видачу картки «Gold», про її прохання встановити на цю картку кредитний ліміт, про укладення сторонами договору на відкриття рахунку, з метою обслуговування цієї картки, та не надано виписку (первинний фінансовий документ) за цим рахунком, з відображенням всіх операцій за кредитом.

Суд критично ставиться до надано позивачем розрахунку (а.с.8), оскільки зазначений розрахунок відображає лише складові частини боргу (кредит, проценти, комісія, пеня, штрафи) за певний період часу, але не є первинним документом бухгалтерського обліку, в якому відображено конкретні фінансові операції.

Суд, також, враховує, що розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за договором № б/н від 14.01.2011р. містить відомості тільки за період з 25.03.2014 року по 12.10.2015 року. Відомості за період з 14.01.2011 року по 25.03.2014 року - відсутні.

У п.1 ст.11 Загальної декларації прав людини, п.2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

З аналізу цих міжнародних правових норм видно, що на ОСОБА_2 поширюється принцип презумпції невинуватості, оскільки її винуватість, тобто факти отримання кредиту, використання кредитних коштів, та невиконання нею взятих зобов'язань, не доведена допустимими і належними доказами.

Відповідно ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно ч.1 ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Звернувшись до суду 25.03.2016 року з позовом про стягнення заборгованості за договором від 14.01.2011 року представник позивача не надає відомості - з якого саме моменту ОСОБА_2 перестала виконувати свої зобов'язання, і ставить питання щодо стягнення всієї суми боргу за весь період з 14.01.2011 року без заяв про поновлення строку позовної давності, який сплив на момент звернення позивача до суду.

Суд не вбачає підстав для поновлення представнику ПАТ КБ «Приватбанк» строку для звернення до суду з даним позовом, і вбачає, що в задоволенні позову слід відмовити в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 11, 509, 526, 530, 610, 611, 625,631, 1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду ОСОБА_4