Провадження № 2/522/3857/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Чернявської Л.М.

При секретарі судового засідання Ткаченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до КП «Теплопостачання міста Одеси» про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди за не надану послугу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась 11 жовтня 2017 року до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до КП «Теплопостачання міста Одеси» і просить у межах захисту прав та інтересів ОСОБА_1, як споживача не наданих послуг теплопостачання з боку відповідача зняти з ОСОБА_1 платежі, які нараховуються як борги на її ім?я на адресу її власності: АДРЕСА_1 та скасувати дані платежі; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 40000 грн.

При цьому в своєму позові ОСОБА_1 посилається на те, що вона з 1982 року проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, а з 1989 року є власником даної квартири. Позивач зазначає, що їй відповідачем виставляються рахунки за оплату теплопостачання та надання гарячої води, однак ці послуги вона за вказаною адресою не отримує. Так, гаряча вода до її квартири не надається, так як квартира обладнана газовою колонкою, а обсяг наданих послуг теплопостачання не відповідає нарахованим сумам оплати, так як частина квартири взагалі не має радіаторів, температура в квартирі в період опалення є значно нижчою ніж необхідні показники, при цьому на адресу її сусідів приходять значно менші за сумою рахунки на оплату теплопостачання, хоча всі квартири опалюються однаково. Такі дії відповідача порушують її права як споживача, а тому вона змушена звернутися до суду, так як відповіді на свої звернення щодо сум нарахувань оплат з боку відповідача не отримує, вважає, що такі неправомірні дії відповідача спричинили їй моральну шкоду, яку позивач оцінює в 40000 гривень.

Провадження по справі відкрито 12 жовтня 2017 року.

Відповідно до Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільний процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017 року. Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

15 лютого 2018 року представником відповідача подані заперечення на позов, в яких вказують на те, що будинок в якому мешкає позивач знаходиться у комунальній власності територіальної громади, в зв?язку з чим КП «Теплопостачання міста Одеси» було відкрито на ім?я ОСОБА_1 особовий рахунок № НОМЕР_1. Будинок знаходиться на балансі КП ЖКС «Фонтанський», яке є виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, в тому числі внутрішньобудинкових мереж водо, теплопостачання та водовідведення. Вказаний будинок не був відключений від системи централізованого опалення, а позивачем не надано жодних доказів того, що нею отримано відповідні погодження та дозвіл органу місцевого самоврядування на відключення від системи централізованого опалення, а також не надано доказів звернень на адресу відповідача з цих питань. КП «Теплопостачання міста Одеси» надає теплоносій на даний будинок безперебійно з почату опалювального сезону, а ОСОБА_1 здійснюється нарахування за послуги з централізованого опалення з зазначенням опалюваної площі 75,73 кв.м. Нарахування за послуги гарячого водопостачання за вказаною адресою не здійснюється. Представник відповідача не погоджується з вимогами про стягнення моральної шкоди, наявність якої вважає надуманою та нічим не підтвердженою.

В судовому засіданні позивач та її представник адвокат ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити повністю. При цьому, позивач та її представник не змогли конкретизувати які саме платежі позивач просить зняти з неї. Також вони пояснили, що опалювана площа квартири складає 61,5 кв.м., як зазначено в ордері на житлове приміщення від 27.10.1990 року на ім?я ОСОБА_1, а не 75,73 кв.м. як вважає відповідач. Також, як на підтвердження факту не належного опалення квартири позивача, вони посилаються на акт огляду квартири АДРЕСА_2, складений 09.11.2017 року мешканцями будинку щодо наявності радіаторів в квартирі та рівні температури в квартирі, та пояснили, що ані працівники ЖКС, ані представники КП «Теплопостачання міста Одеси» до проведення даної перевірки не залучалися.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав повністю, просив відмовити у його задоволенні, пояснив, що жодних доказів своїх вимог позивач так і не надала.

Суд, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступного.

ОСОБА_1 з 1982 року проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, та є власником даної квартири.

Будинок в якому мешкає позивач знаходиться у комунальній власності територіальної громади, в зв?язку з чим Комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси», яке постачає теплову енергію та гарячу воду в даний будинок, було відкрито на ім?я ОСОБА_1 особовий рахунок № НОМЕР_1.

Відповідно до договору № НОМЕР_1 від 26.03.2013 року, укладеного між КП «Теплопостачання міста Одеси» та ОСОБА_1, підприємство зобов?язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов?язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами і на умовах передбачених договором (п.1.1. Договору).

Пунктами 2.2. та 2.3. Договору встановлені тарифи з централізованого опалення та відповідно відсутні тарифи з централізованого постачання гарячої води.

З огляду на це, та враховуючи дані реєстру нарахувань і оплат абонента ОСОБА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1) де відсутнє нарахування коштів за гарячу воду, а також враховуючи офіційну відповідь відповідача на ім?я представника позивача від 14.05.2018 року № 02/02/06-259, в якій зазначено, що послуги гарячого водопостачання по вказаному особовому рахунку не здійснюються, суд робить висновок, що нарахування сумм до оплат за послуги гарячого водопостачання на ім?я ОСОБА_1 з боку відповідача не здійснюється, а тому такі платежі не можуть бути скасовані.

Крім того, відповідно до п.1.3 вказаного Договору, опалювальна площа складає 75,73 кв.м.

Суд критично оцінює посилання позивача на те, що опалювальна площа складає 61,5 кв.м., як то зазначено в ордері на житлове приміщення від 27.10.1990 року на ім?я ОСОБА_1, так як в ордері вказано лише житлову площу квартири, яка складає саме 61,5 кв.м., а не вказано загальну площу квартири.

На переконання суду, ОСОБА_1 підписавши вказаний Договір в 2013 році, погодилась з тим, що опалювана площа квартири складає саме 75,73 кв.м. та погодилась на оплату послуг з централізованого опалення відповідно до даної площі. Також, позивачем не надано доказів того, що нею на протязі дії договору оспорювались ці показники площі, а тому посилання ОСОБА_1 на те, що фактична опалювана площа є меншою, суд вважає необґрунтованими.

Щодо якості наданих послуг з централізованого опалення, то суду позивачем не надано доказів того, що ці послуги були не належної якості і цей факт доводився до відома відповідача шляхом офіційних звернень до підприємства з боку позивача.

Суд не вважає належним доказом по справі, наданий позивачем, акт огляду квартири АДРЕСА_2, складеного 09.11.2017 року мешканцями будинку щодо наявності радіаторів лише в частині квартирі та щодо оцінки рівня показників температури в квартирі позивача які є нижче нормативів, так як ані працівники ЖКС «Фонтанський», ані представники КП «Теплопостачання міста Одеси» до проведення даної перевірки не залучалися, а сам акт скріплено підписами лише двох мешканців будинку, позивачкою та її адвокатом.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, змагальна модель судового процесу є важливою вимогою до здійснення належного доказування в контексті дотримання права на справедливий судовий розгляд. Змагальність передбачає принципову можливість для сторін у цивільній справі бути поінформованими про всі наявні докази чи зафіксовані зауваження і мати можливість їх коментувати, подавати будь-які зауваження, а обовязок суду їх розглянути. У змагальному процесі докази для підтвердження своїх аргументів повинні подавати лише сторони. Суд, за загальним правилом, не збирає доказів за власною ініціативою. Таке бачення змагальності знайшло відображення у низці рішень ЄСПЛ, зокрема в рішенні від 06.09.2005 року по справі "Салов протии України" (Заява N 65518/01).

Однак, по даній справі позивачем суду не надано доказів того, що відповідачем неправомірно чи з порушенням вимог закону нараховується ОСОБА_1 оплата за надані послуги з централізованого опалення, а тому суд вважає не обґрунтованими вимоги позивача про скасування платежів за отримані послуги з централізованого опалення.

Оскільки в судовому засіданні позивач та її представник не конкретизували які ще платежі нараховуються позивачеві з боку КП «Теплопостачання міста Одеси», та які позивач просить скасувати, суд робить висновок про необгрунтованість позову ОСОБА_1 в частині зняття з ОСОБА_1 платежів, які нараховуються як борги на її ім?я на адресу її власності: АДРЕСА_1 та скасування даних платежів.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Згідно з п.5 згаданого Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Оскільки протиправність дій відповідача, які позивач зазначала як підставу для стягнення моральної шкоди, судом не встановлена, вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 2, 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «Теплопостачання міста Одеси» про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди за не надану послугу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 12 липня 2018 року.

Суддя Л.М. Чернявська

09.07.2018