Справа № 522/6090/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

під головуванням судді Єршової Л.С.,

за участі секретаря судового засідання Радзімовської Р.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, звернувся до суду з позовом до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, місцезнаходження за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 21, про визнання незаконною бездіяльність Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, зобовязання Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України провести судову психологічну експертизу, призначену ухвалою Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/13308/16 від 26.06.2017 року, стягнення 10000 гривень моральної шкоди.

Позов подано з підстав незаконної, на думку позивача, бездіяльності експертів, пов`язаної з невиконанням експертизи, призначеної судом по справі №522/13308/16.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. від 03.05.2018 року позов прийнято до провадження та призначено розгляд справи у спрощеному провадженні з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 11 липня 2018 року закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України в частині позовних вимог про визнання незаконною бездіяльності Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, зобовязання Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України провести судову психологічну експертизу, призначену ухвалою Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/13308/16 від 26.06.2017 року.

Таким чином, судом розглядаються вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10000 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що неправомірні дії відповідача з не проведення експертизи завдають позивачу моральну шкоду, що полягає у обмеженні доступу до системи правосуддя, гарантованому йому Конституцією України та Європейською Конвенцією з прав людини.

Позивач у судовому засіданні підтримав свій позов та просив суд його задовольнити на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, про що також зазначив у відзиві на позов.

Жодних клопотань щодо витребування додаткових доказів позивач до суду не заявляв.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Приморським районним судом м. Одеси слухається цивільна справа №522/13308/16-ц за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Одеської області, прокуратури Суворовського району м. Одеси, Головного управління державного казначейства України в Одеській області про стягнення моральної шкоди. Відповідно до інформації, наявної в системі Д-З Приморського районного суду м. Одеси, наступне судове засідання по справі призначено на 25.07.2018 року.

Ухвалою суду від 26.06.2017 року по справі 522/13308/16-ц призначено судову психологічну експертизу, з причин невиконання якої і заявлено ОСОБА_1 вимоги про стягнення моральної шкоди, що за твердженнями позивача полягає у обмеженні доступу до системи правосуддя, гарантованому йому Конституцією України та Європейською Конвенцією з прав людини.

Також на питання суду ОСОБА_1 пояснив, що експерти з приводу невиконання експертизи до дисциплінарної відповідальності не притягались, проте ним надано до суду витяг з ЄРДР, відповідно до якого 27.04.2018 року зареєстровано кримінальне провадження 0000074, за фабулою якого 17.04.2018 року до Одеської місцевої прокуратури №3 надійшла заява ОСОБА_1 про те, що службові особи ОНДІСЕ Міністерства юстиції України, шляхом неналежного виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них завдали істотної шкоди законним правам і інтересам ОСОБА_1, що виразилось в затягуванні строків проведення судової психологічної експертизи, призначеної ухвалою Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/13308/16-ц від 26.06.2017 року та ненадання відповідей на всі поставлені судом запитання.

Інші відомості щодо вказаного кримінального провадження до суду надані не були.

Частинами першою та другою статті 1167 ЦК України закріплено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз'яснено, що під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають встановленню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача.

Суд, зокрема повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Статтями 12 і 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ст. ст. 76 - 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Таким чином, встановивши, що позивач належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, суду не надав, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні у зв'язку з його недоведеністю.

Аналогічна правова позиція щодо відшодування моральної шкоди викладена Верховним Судом у постанові по справі № 757/8002/17-ц від 31.05.2018 року.

Керуючись статтями 4-7, 10-13, 19, 258, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про стягнення моральної шкоди, відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 13.07.2018 року.

Суддя Л.С. Єршова

13.07.18