Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 310/1665/16 Головуючий у 1-й інстанції Черткова Н.І.
Номер провадження 22-ц/778/1097/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Волчанової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності та поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив, до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що ОСОБА_3 перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 з 18 липня 2009 р. по 19 січня 2016 р. 16 грудня 2009 року в них народився син - ОСОБА_5

За час шлюбу з відповідачем ними було придбано майно, а саме: житловий будинок №19 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по вул. Тельмана в с. Луначарське Бердянського району Запорізької області згідно договору купівлі - продажу від 14 березня 2012 року, земельну ділянку площею 0,1786 га , що знаходиться за адресою: Запорізька область, Бердянський район, с. Луначарське , вул. Тельмана , будинок 19, згідно договору купівлі - продажу від 14 березня 2012 року, двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 /вул. Морозова, буд.6 в м. Бердянську Запорізької області, згідно договору купівлі - продажу від 06 червня 2014 року.

Житловий будинок з надвірними спорудами № 5 по вул. Сірка в м. Бердянську Запорізької області, земельну ділянку (кадастровий номер 0:01:011:0024) для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,0710 га по вул. Сірка № 5 в м. Бердянську Запорізької області було отримано ОСОБА_3 в дар від свого батька ОСОБА_6 в період шлюбу з відповідачкою. ОСОБА_6 купив ці об'єкти нерухомості 02 жовтня 2008 року, тобто він був власником будинку та земельної ділянки за адресою: м. Бердянськ, вул. Сірко, будинок № 5 з 02.10.2008 р. по 22.10.2010 р.

ОСОБА_3 зазначив, що в період, коли його батько був власником будинку , проводилися будівельні роботи, а саме: зроблено до будинку прибудову, побудовано будівлю літнього типу, зроблено ремонт в будинку. Після народження сина, в січні 2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 переїхали до будинку по вул. Сірка, 5 на постійне проживання. Всі ремонти в будинку, будівництво та благоустрій були завершені, але всі роботи по ремонту та будівництву проводилися, як самочинні. ОСОБА_3 вказав, що його батько підписував договори на проведення будівельних робіт, складав кошториси, запрошував спеціалістів, консультувався з ними, а він за його та свої кошти закупляв будівельні матеріали, допомагав у будівництві фізично.

Після закінчення будівельних робіт, необхідно було узаконити проведені поліпшення. Батько позивача планував цим зайнятися самостійно, але його здоров'я різко погіршилося та батько захотів подарувати позивачу будинок та земельну ділянку, що і зробив. 02 грудня 2010 року батько помер, а після його смерті будівництво та ремонтні роботи за адресою: м. Бердянськ, вул.Сірка , 5 не велися.

Тільки в 2013 році позивач, як власник будинку, зайнявся узаконенням покращень, зроблених ще за життя батька. Про факт наявності прибудови та будівлі літнього типу свідчить технічний паспорт від 02.12.2011 року , в якому зазначено, що прибудова літ а- 11- поверхова та будівля літнього типу літ В - двоповерхова побудовані в 2009 році. Дата закінчення будівництва цих 2-х об'єктів також вказана в «Звіті про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта» від 26.06.2013 року.

Дійсно, правовстановлюючі документи на будинок з покращеннями були отримані позивачем за час шлюбу. Однак відповідач не може бути учасником спільної сумісної власності на зазначене майно, оскільки майно набуте позивачем хоч і під час шлюбу, але в дарунок , а відповідач грошової та трудової участі у будівництві жилого будинку не брала.

Та обставина, що будинок з покращеннями був зареєстрований в період шлюбу, не є доказом того, що він набутий за спільні кошти.

Позивач вказав, що будинок з надвірними спорудами № 5 по вул. Сірка в м. Бердянську Запорізької області є його особистою приватною власністю, як такий, що отримано в дар та поліпшення до якого зроблені дарувальником до моменту укладення договору дарування. Тому, віднесення вказаного будинку до спільної сумісної власності подружжя є неправомірним, а отже, цей будинок не підлягає поділу.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 просив суд визнати право власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по ? частині кожному на житловий будинок №19 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по вулиці Тельмана в с.Луначарське Бердянського району Запорізької області згідно договору купівлі продажу від 14 березня 2012 року.

Визнати право власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по ? частині кожному на земельну ділянку площею 0, 1786 га, що знаходиться за адресою: вулиця Тельмана в с.Луначарське Бердянського району Запорізької області згідно договору купівлі продажу від 14 березня 2012 року.

Судові витрати покласти на відповідача.

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з зустрічним позовом, який згодом уточнила, до ОСОБА_3 про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності та поділ майна подружжя.

Позивач за зустрічним позовом вказала, що 18 липня 2009 року між ОСОБА_7 та нею було зареєстровано шлюб.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 25.12.2015 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Рішення суду набрало законної сили 19 січня 2016 року.

Дійсно, в період шлюбу та спільного проживання, та кошти сімейного бюджету ними були придбані: житловий будинок № 19 по вул. Тельмана в м. Бердянську; земельну ділянку, площею 0,1786га по вул. Тельмана, 19 в м. Бердянську; автомобіль НОМЕР_1, НОМЕР_2. Зазначені об'єкти є спільним сумісним майном подружжя.

Що стосується квартири АДРЕСА_2/вул. Морозова, в м. Бердянську, то хоча вона і придбана у період шлюбу за договором купівлі-продажу, але є особистою власністю позивача за зустрічним позовом, оскільки придбана за її особисті кошти. Доказом зазначеного є застереження у п. 5.4 договору купівлі-продажу від 06.06.2014, посвідченого ОСОБА_9, приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу, реєстровий № 942: «Чоловік покупця, ОСОБА_3, надав згоду на укладання цього договору, та свідчив, що предмет договору буде перебувати в особистій власності позивача, оскільки придбається за її особисті кошти, справжність підпису засвідчена - ОСОБА_9, приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу, реєстровий номер 941, від 06.06.2014 року».

Крім того, існують підстави для визнання спільним майном подружжя житлового будинку № 5 по вул. Сірка в м. Бердянську.

На підставі договору дарування від 22.10.2010 реєстраційний номер 1372, ОСОБА_3 на праві власності належить житловий будинок № 5 по вул. Сірка в м. Бердянську.

ОСОБА_4 вказала, що в період з 22.10.2010 року по жовтень 2013 року ними за кошти з сімейного бюджету було здійснено реконструкцію житлового були «А» з прибудовою літ. «а» та будівництво будівлі літнього типу літ. "І".

Так, в житловому будинку літ. «А» ними було здійснено реконструкцію з розширенням, що призвело до зміни планування приміщенням будинку, збільшенню житлової та загальної площі будинку. Було змінено та облаштовано конструктивні елементи будинку, а саме: заміно дах і вікна; міжкімнатні та вхідна двері; сходи на другий поверх; здійснене зовнішнє та внутрішнє утеплення будинку; встановлено гаражні ворота, всі приміщення обшито гіпсокартоном; стіни першого поверху та хол другого поверху покриті декоративною штукатуркою, усі інші приміщення урсулом та шпалерами; демонтовано підлогу, підлогу першого поверху викладено плиткою, другого - застелене ковроліном. Другий поверх будинку облаштовано системою каналізації; встановлено нову сантехнику: замінено систему опалення (труби, батареї, котел); в санвузлах облаштовано систему тепла підлоги; по всьому будинку замінено електропроводку; та встановлено новий лічильник електроенергії; замінено на систему водопостачання; облаштовано камін та новий димохід, зроблено новий каналізаційний колодязь.

За кошти сімейного бюджету було збудовано будівлю літнього типу "В".

Було облаштовано придомову територію - біля будинку "а" зроблено відмостку, двір викладено декоративною плиткою, замінено паркан. встановлено ворота з системою автоматичного управління, дитячий майданчик.

Отже, є підстави для визнання за нею права власності на 1/2 частку будинку № 5 по вул. Сірка в м. Бердянську.

Крім того, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯЛ № 657668, виданого 28.12.2011 року, ОСОБА_3 належить право власності на земельну ділянку площею 0,071га по вул. Сірка, 5 в м. Бердянську.

Також ОСОБА_4 вважає можливим визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,071га по вул. Сірка, 5 м. Бердянську.

На підставі викладеного, ОСОБА_4 просила суд визнати обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 і ОСОБА_4 будинок №5 по вулиці Сірка в м.Бердянськ Запорізької області.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частку будинку №5 по вулиці Сірка в м.Бердянськ Запорізької області.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частку земельної ділянки площею 0, 071 га за адресою: вулиця Сірка, б.5, м.Бердянськ, Запорізька область.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 грудня 2017 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, - задоволено.

В порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя визнано право власності за ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового будинку № 19 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по вулиці Тельмана в селі Луначарське Бердянського району Запорізької області.

Визнано право власності за ОСОБА_3 на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1786 га, кадастровий номер :01:041:0001, (цільове призначення: обслуговування жилого будинку), що розташована за адресою: Запорізька область, Бердянський район, село Луначарське, вулиця Тельмана, № 19.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 3000 грн.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності та поділ майна подружжя, - задоволено.

Визнано обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 будинок № 5 по вулиці Сірка в м. Бердянську Запорізької області.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину будинку № 5 по вулиці Сірка в м. Бердянську Запорізької області.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,071 га по вулиці Сірка в м. Бердянську Запорізької області.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 6340,80 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду в частині задоволення судом зустрічного позову, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині визнання обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 будинку № 5 по вулиці Сірка в м. Бердянську Запорізької області, визнання права власності за ОСОБА_4 права власності на ? частину будинку № 5 по вулиці Сірка в м. Бердянську Запорізької області, визнання за ОСОБА_4 права власності на ? частину земельної ділянки площею 0,071 га по вулиці Сірка в м. Бердянську Запорізької області та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні зустрічного позову.

ОСОБА_4, повідомлена про час і місце розгляду справи належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням по вручення поштового відправлення (судової повістки) до апеляційного суду не зявилася, причини неявки в судове засідання не повідомила, будь-яких письмових клопотань від неї не надходило.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст. ст. 371, 372 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності ОСОБА_4, яка не прибула в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційному порядку переглядається рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_4, в решті рішення суду не переглядається, оскільки не є предметом апеляційного оскарження.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Задовольняючи частково зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що майно ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а саме, житловий будинок № 5 за адресою по вулиці Сірка в м. Бердянську істотно збільшився у своїй вартості внаслідок спільних трудових і грошових затрат, а тому, відповідно до положень частини першої статті 62 СК України його слід визнати обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а оскільки частки подружжя в спільному майні є рівними то є підстави для визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки площею 0,071 га, що розташована за адресою: Запорізька область, Бердянський район, село Луначерське, вулиця Сірка.

Проте з таким висновком суду першої інстанції не можна повністю погодитися.

Судом установлено, що ОСОБА_3 перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 з 18 липня 2009 р. по 19 січня 2016 року. 16 грудня 2009 року в них народився син - ОСОБА_5

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 грудня 2015 року шлюб між сторонами розірвано.

За час шлюбу сторонами було придбано майно, а саме: житловий будинок №19 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по вул. Тельмана в с. Луначарське Бердянського району Запорізької області згідно договору купівлі - продажу від 14 березня 2012 року, земельну ділянку площею 0,1786 га , що знаходиться за адресою: Запорізька область, Бердянський район, с. Луначарське , вул. Тельмана , будинок 19,згідно договору купівлі - продажу від 14 березня 2012 року, двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 /вул. Морозова, буд.6 в м. Бердянську Запорізької області, згідно договору купівлі - продажу від 06 червня 2014 року.

Житловий будинок з надвірними спорудами № 5 по вул. Сірка в м. Бердянську Запорізької області, земельну ділянку (кадастровий номер 0:01:011:0024) для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,0710 га по вул. Сірка № 5 в м. Бердянську Запорізької області було отримано ОСОБА_10 в дар від свого батька ОСОБА_6 в період шлюбу з відповідачем, що сторонами не заперечується.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом ОСОБА_4 зазначала, що в період з 22 жовтня 2010 року по жовтень 2013 року було здійснено реконструкцію житлового будинку «А» з прибудовою літ »а» та будівництво будівлі літнього типу літ «в», внаслідок чого істотно збільшилась вартість будівлі. Вартість зазначеного житлового будинку за договором дарування склала 541994 грн., а земельної ділянки 67033.00 грн.

Відповідно до висновку судової оціночно будівельної експертизи від 25.11.2016 року вартість житлового будинку станом на 19.01.2016 року становить 2527467 грн.

Вартість житлового будинку станом на 22.10.2010 року становить 1446912 грн. Ринкова вартість невідємних покращень нерухомого майна розраховується як різниця між ринковою вартістю нерухомого майна з поліпшенням та ринковою вартістю нерухомого майна без покращень становить: 108055 грн. (2912).

Відповідно до положень ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до частини статті 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналіз положень статей 57 та 62 СК України дає підстави для висновку про те, що стаття 57 цього Кодексу визначає правила віднесення майна до обєктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 цього Кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою обєкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду обєктами спільної сумісної власності подружжя.

Для застосування передбачених статтею 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як обєкта, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає зясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості обєкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як обєкта.

Визначаючи правовий режим спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбаний (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Відповідно до статті 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Головним критерієм поділу майна як обєкта права спільної сумісної власності є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками і припинення відносин спільної власності взагалі (частина третя статті 372 ЦК України); в разі поділу кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному сумісному майні.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 08 листопада 2017 року (справа № 6-1447цс17).

Таким чином, при вирішенні спору в частині визнання спірного житлового будинку спільним сумісним майном подружжя судом не враховано, що майно, що належало одному з подружжя, в порядку статті 57 СК України, не перетворюється у спільну сумісну власність. Спільна сумісна власність виникає лише в порядку, визначеному статтею 62 СК України, тобто право спільної сумісної власності виникає на частку майна, яка істотно збільшилася внаслідок умов, передбачених цим законом.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 у редакції, чинній на час розгляду справи, визначено обовязковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують).

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Як вбачається з матеріалів справи згідно договору дарування від 22.10.2010 року, спірне домоволодіння складалося з:

-Двоповерхового житлового будинку «А» площею 164,1 кв.м., в тому числі жилою площею 76,7 кв.м., з ґанком «до А», козирком «до А», двома балконами «до А» та двома підвалами «під А»,

-Вбиральні-душу «Б»,

-Металевої хвіртки № 1,

-Металевих воріт № 2,

-Металевих парканів № 3 і № 4,

-Цементного замощення І,

Поточною інвентаризацією 02.12.2011 року встановлено наступні зміни:

-Знесено вбиральня-душ «Б», демонтовано ґанок «до А», балкон «до А», козирок «до А», паркан № 1, № 2, № 4, замощення І.

-Побудовано двоповерхову прибудову «а», двоповерхову будівлю літнього типу «В» з балконом «до В» та сходами «до В», встановлено нові паркан № 4, ворота № 5, хвіртки № 6 і № 7, виконане замощення з тротуарної плитки ІІ.

Після вводу в експлуатацію, починаючи з 28.11.2013 року по теперішній час спірне домоволодіння складається з:

-Двоповерхового житлового будинку «А» з прибудовою «а» загальною площею 188,6 кв.м., в тому числі жилою 76,1 кв.м., з балконом «до А» та двома підвалами «під А»,

-Двоповерхові будівлі літнього типу «В» з балконом «до В» та сходами «до В»,

-Металевих парканів № 3 і № 4,

-Металевих воріт № 5,

-Металевих хвірток № 6 і № 7,

-Замощення з тротуарної плитки ІІ. (т. 1, а.с. 85-87).

-

З огляду на зазначене, колегія приходить до висновку, що ОСОБА_3 до реєстрації шлюбу з позивачем у справі вже був власником житлового будинку№ 5 по вулиці Сірка в м. Бердянську Запорізької області, вартість якого на день укладення договору дарування складала 1446912,00 грн., а тому зазначена частина майна є особистою власністю ОСОБА_3 та не може бути обєктом поділу.

Оскільки, вартість спірного житлового будинку збільшилась внаслідок здійснення за час шлюбу покращень, проведення переобладнання та ремонтних робіт до 2527467,00 грн., вартість збільшення складає 1080555,00 грн. (2527467,00 1446912,00), що складає 42,75 % від вартості всього майна. Відповідно 42,75 % збільшень житлового будинку становить 2/5 частини житлового будинку.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 62 СК України, обєктом права спільної сумісної власності подружжя є 2/5 частини житлового будинку, які підлягають поділу між подружжям.

Відповідно до положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку ( доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Належних та беззаперечних доказів, які б свідчили про те, що вищезазначені покращення були зроблені ОСОБА_3 під час шлюбу за особисті кошти, або ці покращення були здійснені за кошти його батька матеріали справи не містять.

Щодо вимог стосовно визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,071 га, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Бердянський район, с. Луначарське, вул. Сірка, колегія зазначає наступне.

Оскільки спірний житловий будинок не розділений в натурі, з такими вимогами до суду ОСОБА_4 не зверталася, тому визнання права власності на ? частину земельної ділянки за ОСОБА_4 є передчасним.

За таких обставин, враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині визнання обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 будинку № 5 по вулиці Сірка в м. Бердянську Запорізької області, визнання права власності за ОСОБА_4 права власності на ? частину будинку № 5 по вулиці Сірка в м. Бердянську Запорізької області, визнання за ОСОБА_4 права власності на ? частину земельної ділянки площею 0,071 га по вулиці Сірка в м. Бердянську Запорізької області підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору на загальну суму 3393,15 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 грудня 2017 року у цій справі в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності та поділ майна подружжя скасувати. Прийняти постанову наступного змісту.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності та поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 42,75 % будинку № 5 по вулиці Сірка в м. Бердянську Запорізької області, що становить 2/5 його частки.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/5 частину будинку № 5 по вулиці Сірка в м. Бердянську Запорізької області.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір за зустрічною позовною заявою 3393,15 грн.

В іншій частині рішення без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.07.2018 року.

Головуючий Судді: