Справа №403/180/17 провадження № 2/403/4/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2018 року смт.Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Атаманової С.Ю.,

при секретарі судового засідання Гарбар С.І.,

з участю:

відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Устинівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором № б/н від 22.09.2011 року в загальному розмірі 40238 грн. 32 коп. станом на 28.02.2017 року, яка складається із заборгованості за: кредитом в сумі 21867,18 грн.; відсотками за користування кредитом в сумі 15278,84 грн., пенею та комісією в сумі 700,00 грн. та штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500,00 грн. (фіксована частина) та 1892,30 грн. (процентна складова). Позов обгрунтовано тим, що відповідно до укладеного з відповідачем договору №б/н від 22.09.2011 року, останній отримав кредит у розмірі 20000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач погодився з тим, що підписана ним заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затвердженими наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, які викладені на банківському сайті http:privatbank.ua/terms/pages/70/ та Тарифами банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п.п.2.1.1.12.6, п.1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів та має право проводити односторонню зміни тарифів та інших невід"ємних частин договору за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку, отримання якої належить до обов"язків позичальника.

Відповідно до п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов"язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. При порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов"язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов"язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову.

Таким чином, позивач по справі ПАТ КБ «ПриватБанк» вважає, що відповідно до ст.1054 ЦК України виконав свої зобов"язання за договором в повному розмірі, надавши відповідачу кредит, проте відповідач в порушення умов кредитного договору та ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України зобов"язання за договором не виконав та не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, іншими витратами, внаслідок чого виникла зазначена вище сума заборгованості, що є порушенням законних прав та інтересів ПАТ КБ «ПриватБанк». Крім того, позивач прохав суд стягнути з відповідача по справі сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 1762,00 грн..

Крім того, в письмових поясненнях на заперечення відповідача ОСОБА_1, надісланих 10.07.2017 року на електронну адресу суду, представник позивача зазначив, що зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг, а також Тарифах банку, а тому кредитний договір між банком та відповідачем укладений у письмовій формі і не суперечить чинному законодавству України. З наданої до суду анкети-заяви від 22.09.2011 року чітко вбачається інформація, необхідна для отримання кредитної картки, згода відповідача на укладення договору та бажання оформити на своє ім"я кредитку «Універсальна». Факт отримання відповідачем кредитної картки та кредитних коштів, відкриття карткового рахунку підтверджується: фото відповідача, як клієнта, з карткою; випискою по картрахунку, з якої вбачається, що відповідач користувався кредитними грошовими коштами, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів. З моменту оформлення кредитного договору відповідач не звертався до банку з приводу неправильного нарахування відсотків, що свідчить про його обізнаність із розміром процентних ставок та інших умов обслуговування, з якими він погодився, оскільки підписав договір, користувався кредитними грошовими засобами та здійснював погашення заборгованості (а.с.74-91).

В судове засідання представник позивача не зявився. Згідно письмового клопотання, направленого на електронну адресу суду, не заперечував проти розгляду справи за його відсутності та винесення судом заочного рішення в разі неявки в судове засідання відповідача (а.с.68 Том 2).

В судовому засіданні по розгляду справи 12.07.2017 року відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з нього заборгованості за кредитом в сумі 40238,32 грн. не визнав повністю. Подав письмове клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи та надав експериментальні зразки почерку та підпису (а.с. 95-97 Том 1). В подальшому участі в судових засіданнях відповідач ОСОБА_1 не приймав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не визнала та прохала суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Суду пояснила,що позовні вимоги банку є необґрунтованими, оскільки позивач не надав жодних доказів на підтвердження укладення між ним та відповідачем кредитного договору та отримання останнім кредитних коштів, а саме: в наданих позивачем документах відсутня Пам"ятка клієнта, підписана відповідачем; в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 22.09.2011 року відсутня інформація про вид платіжної картки, яку прохав оформити позичальник та розмір бажаного кредиту, відкриття карткового рахунку та його номер, а також отримання відповідачем кредитної картки; наданий позивачем витяг з тарифів обслуговування 4-х кредитних карт «Універсальна» та довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти не можуть бути належними доказами на підтвердженням укладеного з відповідачем договору, оскільки в анкеті-заяві не визначений вид картки, яка видавалась позичальнику та розмір кредитного ліміту; одночасне стягнення з відповідача пені та штрафів суперечить ст.63 Конституції України, а стягнення комісії ст.ст.11,18 Закону України «Про захист прав споживачів»; банком неправомірно, в односторонньому порядку було підвищено відсоткову ставку по кредиту; надана банком виписка по картковому рахунку не може бути належним доказом, оскільки не має ідентифікації із заявою-анкетою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку; фото клієнта з карткою, надане банком, є нечітким, з нього неможливо встановити номер та тип картки, дату її отримання, а тому вказане фото є просто зображенням людини з карткою. Крім того, відповідач по справі ОСОБА_1 взагалі не підписував анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку і підпис, що міститься у вказаній анкеті-заяві йому не належить. Інші надані банком документи також не містять підпису відповідача.

На виконання вимог п.2 ч.3 ст.265 ЦПК України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи.

Ухвалою суду від 12.07.2017 року задоволено клопотання відповідача ОСОБА_1В про призначення судової почеркознавчої експертизи (а.с.98-100 Том 1).

Ухвалою суду від 09.01.2018 року задоволено клопотання представника відповідача про приєднання до матеріалів справи оригіналів документів із вільними зразками підпису та почерку ОСОБА_1 та про витребування оригіналів документів, необхідних для проведення почеркознавчої експертизи (а.с.149-153 Том 1).

Ухвалою суду від 26.01.2018 року задоволено клопотання представника відповідача про проведення судового засідання 02.02.2018 року за її участі в режимі відеоконференції (а.с.165-166 Том 1).

Ухвалою суду від 02.02.2018 року задоволено клопотання експерта про надання матеріалів, необхідних для дослідження почеркознавчої експертизи та надано в розпорядження експерта основний об"єкт дослідження - оригінал анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 22.09.2011 року, а також оригінали документів із вільними зразками почерку та підпису відповідача (а.с.179-181 Том1).

Ухвалою суду від 04.05.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для проведення судової почеркознавчої експертизи у зв"язку з відсутністю у відповідача інших документів, про подання яких зазначено в клопотанні експерта (а.с.225-227 Том 1).

Ухвалою суду від 21.06.2018 року, у зв"язку з надходженням висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, провадження у справі відновлено (а.с.58-59 Том 2).

Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом по справі встановлено, що на обгрунтування позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитом, позивачем зазначено про укладення 22.09.2011 року між позивачем, як банком, та відповідачем, як клієнтом, шляхом заповнення та підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (далі - Умов та Правил надання банківських послуг), договору №б/н, згідно якого відповідач отримав у банку кредит у розмірі 20000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до змісту анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 22.09.2011 року відповідач по справі ОСОБА_1 погодився з тим, що дана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді та погодився з ними (а.с.6 зворот Том 1).

З урахуванням викладеного, позивач по справі, керуючись ч.1 ст.634 ЦК України, зазначає, що саме у такий спосіб, шляхом приєднання відповідача до запропонованих банком умов та тарифів, між сторонами укладено кредитний договір у письмовій формі, зміст якого зафіксовано в декількох документах.

Згідно інформації, зазначеної в довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_1 по картковому рахунку №996201 від 16.05.2012 року, датою проведення операції - старт карткового рахунку визначено 06.10.2011 року, датою встановлення кредитного ліміту в сумі 20000,00 грн. визначено 18.05.2012 року, строк дії кредитної картки до 01/18 (а.с.54 Том 1).

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг клієнт, зобов"язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором (а.с.26 зворот Том 1).

Відповідно до п.2.1.1.5.6 Умов і правил надання банківських послуг у випадку невиконання зобов"язань по договору на вимогу банку клієнт зобов"язаний виконати зобов"язання по поверненню кредиту, оплаті винагороди банку (а.с.26 зворот Том 1).

У відповідності до п.2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов"язань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів відповідач, як клієнт, зобов"язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. по кредитним картам, відкритим в валюті USD) + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Штраф обліковується на окремому рахунку і підлягає сплаті в першу чергу (а.с.27 Том 1).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідача ОСОБА_1, наданого позивачем по справі, загальна сума заборгованості відповідача станом на 28.02.2017 року складає 40238,32 грн., з яких:

- заборгованість за кредитом - 21867,18 грн.;

- заборгованість за процентами за користування кредитом - 15278,84 грн.;

- заборгованість за пенею та комісією - 700,00 грн.;

- штрафи: фіксована частина - 500,00 грн. та процентна складова - 1892,30 грн..

Виконуючи приписи ст.264 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним учасниками судового процесу, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи були порушені права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини ( ч.1, п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Згідно положень ч.ч.1, 3 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно дост.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підтвердження факту укладення кредитного договору у письмовій формі позивач надав до суду анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 22.09.2011 року, в якій, як зазначає позивач, саме відповідач по справі ОСОБА_1 виконав свій підпис.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до вимоги, встановленої ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Виходячи з викладеного, правочин, як вольова дія, являє собою поєднання волі та волевиявлення, які повинні бути взаємними та двосторонніми. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Ухвалою суду від 12.07.2017 року за клопотанням відповідача ОСОБА_1 по справі призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. В розпорядження експерта в якості основного об"єкта дослідження була надана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку №245603228 від 22.09.2011 року (а.с.98-100, 179-181 Том 1).

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 01.06.2018 року №14623/17-32/14624/17-33 при порівнянні досліджуваного підпису «Дуб» у вказаній вище анкеті-заяві з підписами-зразками ОСОБА_1 у кожному випадку порівняння були встановлені розбіжності розміру, розгону, розстановки, а також таких окремих ознак: 1) будова рухів за ступенем складності при виконанні букви «у» - у досліджуваному підписі ускладнена за рахунок протяжності рухів по вертикалі додаткового штриха, чого не спостерігається у зразках (відм.1); 2) форма рухів при виконанні початкової частини 1-го елемента букви «Д» - петльова у досліджуваному підписі (відм.2), у зразках - варіант дугова, кутова, прямолінійна; 3) форма рухів при виконанні заключної частини 2-го елемента букви «Д» - дугова у досліджуваному підписі (відм.3), у зразках - прямолінійна; 4) форма та напрямок рухів при виконанні заключної частини букви «б» - дугова правоокружна у досліджуваному підписі (відм.4), у зразках - прямолінійна до гори; 5) протяжність рухів по вертикалі при виконанні початкової частини 1-го елемента букви «Д» - велика у досліджуваному підписі (відм.5), мала у зразках; 6) протяжність рухів по вертикалі при виконанні заключної частини 2-го елемента букви «Д» - велика у досліджуваному підписі (відм.6), мала у зразках; 7) розміщення точки закінчення 2-го елемента букви «Д» - у досліджуваному підписі на 1-му елементі, у зразках - праворуч від 1-го елемента (відм.7). На підставі оцінки результатів порівняльного дослідження експертом були встановлені стійкі, суттєві розбіжні ознаки, достатні для висновку про те, що підпис від імені ОСОБА_1 у нижній частині зворотньої сторони «ОСОБА_2 - заявления о присоединении к Условиям и Правилам предоставления банковских услуг в ПриватБанке» у графі «Клиент…» виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою. При цьому експертами в порядку експертної ініціативи також було вирішено питання та надано висновок про те, що підписи від імені ОСОБА_1 у нижній частині зворотної сторони «ОСОБА_2 - заявления о присоединении к Условиям и Правилам предоставления банковских услуг в ПриватБанке» у графі «Клиент…» виконаний рукописно за допомогою кулькової ручки, спорядженої пастою, без попередньої технічної підготовки, копіювально-множинної техніки та будь-яких технічних засобів (а.с.238-243 Том 1).

З огляду на викладене, суд вважає встановленою обставину не підписання відповідачем ОСОБА_1 22.09.2011 року анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку на підставі вказаного вище висновку експерта, дослідженого в судовому засіданні.

При цьому, оцінюючи належність та допустимість висновку експертів як письмового доказу та мотивуючи його врахування, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно положень ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п.п.1.1 розділу І Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертних та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року №1950/5 (далі - Науково-методичні рекомендації), основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису.

Експертне дослідження у справі проведене у відповідності до вимог Закону України «Про судову експертизу» кваліфікованими судовими експертами, які внесені до реєстру атестованих судових експертів, а саме: 1) судово-почеркознавче дослідження документів - судовим експертом п"ятого кваліфікаційного класу за спеціальністю: 1.1 «Дослідження почерку та підписів» (свідоцтво від №693-17 від 21.12.2017 року, видане ЕКК КНДІСЕ, дійсне до 21.12.2022 року); 2) судово-технічне дослідження документів - експертами першого та п"ятого класів за спеціальностями: 2.1 «Дослідження реквізитів документів»; 2.3 «Дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів» (свідоцтво №32-11 від 11.12.2009 року, видане ЕКК КНДІСЕ, дійсне до 24.12.2019 року, та свідоцтво №623-17 від 13.07.2017 року, видане ЕКК КНДІСЕ, дійсне до 13.07.2022 року).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обгрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Висновок експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 01.06.2018 року містить докладний опис проведеного дослідження та обгрунтовані, чіткі висновки з поставленого питання та питання, вирішеного в порядку експертної ініціативи.

На підставі викладеного, експертиза у справі була призначена та проведена з додержанням вимог ЦПК України та «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 (з наступними змінами), а тому суд оцінює висновок експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 01.06.2018 року № 14623/17-32/14624/17-33 як такий, що відповідає вимогам закону, та є належним і допустимим доказом по справі.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом..

Отже, висновок експертів узгоджується з поясненнями відповідача і його представника про не підписування відповідачем зазначеної вище анкети-заяви від 22.09.2011 року.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання його позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України).

З урахуванням того, що підпис позичальника в анкеті-заяві виконаний не відповідачем ОСОБА_1, а іншою особою, кредитний договір, про укладення якого зазначає позивач, не відповідає вимогам, передбаченим ч.1 ст.202, ч.3 ст.203 ЦК України, оскільки в досліджуваних правовідносинах судом встановлено відсутність волевиявлення учасника правочину - відповідача ОСОБА_1, яке б відповідало його внутрішній волі, спрямованій на реальне настання певних правових наслідків, що обумовлені таким правочином.

За відсутності відповідного волевиявлення учасника правочину, такий правочин не спричиняє виникнення у цієї особи як прав, так і обов"язків, обумовлених змістом такої домовленості.

Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №527/1829/15-ц та від 11.06.2018 року у справі №576/1744/15-ц.

За вказаних обставин, встановивши факт не підписання відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору, суд приходить до висновку про те, що такий договір не створює для відповідача будь-яких прав та обов"язків, юридичних наслідків, у зв"язку з чим відсутні підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 22.09.2011 року.

Крім того, виходячи зі змісту спірних правовідносин сторін та фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про те, що обставина не оспорювання відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору, що згідно положень ст.204 ЦК України свідчить про його правомірність, не може прийматися судом до уваги при вирішенні спору, оскільки відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі №6-16цс15 та у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі №669/898/15-ц та від 14 травня 2018 року у справі №576/1201/16-ц.

Посилання на презумпцію правомірності правочину також суперечить положенням ч.1 ст.20 ЦК України, за якою право на захист особа здійснює на свій розсуд. Зазначена норма встановлює правило диспозитивності при здійсненні права на захист. Правом обирати спосіб захисту під час судового розгляду, заперечуючи ті обставини, на які посилається протилежна сторона в обґрунтування заявленого позову, чи оспорюючи правочин, відповідач наділений і відповідно до положень ст.11 ЦПК України, якою визначено диспозитивність однією із засад цивільного судочинства.

З урахуванням встановленої судом відсутності волевиявлення відповідача ОСОБА_1 на настання відповідних юридичних наслідків, обумовлених кредитним договором від 22.09.2011 року, інші доводи позивача про отримання відповідачем кредиту шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку та користування кредитними коштами, про що свідчать, зокрема, розрахунок заборгованості, копія паспорта відповідача, виписка по рахунку та фото клієнта з продуктом, не приймаються судом до уваги з наступних підстав.

Відповідно до п.2.1.1.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг, на які посилається позивач, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам"ятці клієнта/ Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена у заяві (а.с.24 зворот Том 1).

Разом з тим, судом по справі встановлено, що надана позивачем анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 22.09.2011 року взагалі не містить як відміток про вид картки, намір оформити яку виявив клієнт (платіжна карта Кредитка «Універсальна», зарплатна карта, карта Gold, пенсійна карта, ощадкнижка (депозит), дебетова особиста карта, ідентифікація з паспортом), так і відмітки про розмір бажаного кредитного ліміту за платіжною картою Кредитка «Універсальна»/Gold, оскільки відповідна графа є не заповненою. Не містить зазначена анкета-заява також і даних щодо отримання відповідачем картки та пін-коду до неї (а.с.6 зворот Том 1).

Інших доказів на підтвердження видачі відповідачу картки та її виду, зокрема, Пам"ятки клієнта та (або) довідки про умови кредитування, позивачем суду надано не було, як і не було надано розписки одержувача платіжної (кредитної) карти про одержання карти та пін-коду до неї за встановленою у банківській сфері формою.

З огляду на викладене, заява представника банку про отримання відповідачем ОСОБА_1 відповідно до умов договору саме карти «Універсальна Gold» зі строком дії - січень 2018 року (а.с.53 Том 1), не приймається судом до уваги, оскільки позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження оформлення на ім"я відповідача ОСОБА_1 саме вказаної кредитної карти.

Крім того, на обгрунтування позовних вимог позивачем надана суду довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_1, з якої вбачається два записи про зміну (встановлення) кредитного ліміту: 18.05.2012 року - встановлення кредитного ліміту в розмірі 20000,00 грн. та 30.05.2012 року - встановлення кредитного ліміту в розмірі 20000,00 грн. (а.с.54 Том 1).

Разом з тим, встановивши відповідачеві 18.05.2012 року кредитний ліміт у розмірі 20 000,00 грн, позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» у позовній заяві прохає суд, згідно наданого розрахунку, стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 21867,18 грн. (а.с.5 зворот Том 1), не вказуючи при цьому та не надаючи жодних доказів і обґрунтувань на підтвердження подальшого збільшення кредитного ліміту до суми, яку просить стягнути з відповідача.

Судом також встановлено, що в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 22.09.2011 року (а.с.6 Том 1) відсутнє будь-яке зазначення процентної ставки за наданим відповідачеві кредитом.

Разом з тим, до позовної заяви позивачем додано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» з різними процентними (відсотковими) ставками за цими картами, а саме: за картами «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (з відсотковою ставкою 3,0 % на місяць), «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (з відсотковою ставкою 2,5 % на місяць), «Універсальна Contract» (з відсотковою ставкою 1,7 % на місяць) та «Універсальна Gold» (з відсотковою ставкою 2,5 % на місяць), і жодні з наведених умов кредитування не містять підпису відповідача про ознайомлення його з цими умовами (а.с.7 Том 1). Так само із даного витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» вбачається, що ці карти різняться за розміром пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.83 ЦПК України докази подаються сторонами; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку про неналежність наданого позивачем доказу - розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №б/н від 22.09.2011 року (а.с.4-5 Том 1), яким не охоплено повного періоду, що підлягає дослідженню, оскільки наданий позивачем розрахунок заборгованості починається з 18.05.2012 року, тобто після зазначеної в позові дати укладення кредитного договору - 22.09.2011 року, та закінчується 28.02.2017 року. З наведених вище підстав суд приходить до висновку про неналежність і інших наданих банком доказів - виписки по рахунку відповідача ОСОБА_1В (а.с.82-89 Том 1), в якій зазначено основна карта: 4149**** ****6201 та період з 01.09.2011 року по 10.07.2017 року, що прямо суперечить змісту кредитного договору б/н, який, згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, було укладено банком з відповідачем ОСОБА_1 пізніше - 22 вересня 2011 року, а також довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_1, де датою старту карткового рахунку є 06.10.2011 року, з одночасним зазначенням при цьому карткового рахунку№996201 від 16.05.2012 року.

При цьому суд враховує, що надана позивачем виписка по рахунку відповідача ОСОБА_1 не завірена у встановленому законом порядку та не містить, як і інші додані позивачем до позовної заяви документи, відомостей щодо строку дії кожної із карток, зазначених в ній (4149**** ****5473, 5168**** ****2934, 9992**** ****6716) та їх відношення до кредитного договору від 22.09.2011 року.

Крім того, надана банком комп'ютерна роздруківка фотознімку відповідача ОСОБА_1 з пластиковою карткою не може бути прийнята судом як належний та допустимий доказ на підтвердження отримання ним кредитної картки "Універсальна Gold" зі строком дії 01/18, оскільки на вказаному фотознімку не відображено інформації щодо номера цієї картки, строку її дії та на підставі якого саме договору вона видавалась (а.с.91 Том 1).

Подібний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №205/7989/15.

На підставі викладеного,встановивши відсутність обставин, якими обґрунтовується позов, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів; приймаючи до уваги не підписання відповідачем ОСОБА_1 доданої до позовної заяви анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 22.09.2011 року та недоведеність позивачем належними і допустимими в розумінні вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України доказами: фактів отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 20000,00 грн. за кредитним договором №б/н від 22.09.2011 року та банківської картки, її виду і строку дії; розміру заявленої до стягнення заборгованості, враховуючи відсутність підтвердження збільшення кредитного ліміту до розміру 21867,18 грн., які позивач прохає стягнути з відповідача, як заборгованість по самому кредиту, та не надання розрахунку заборгованості за період із 22.09.2011 року по 28.02.2017 року (із зазначенням окремих розрахунків за комісією та пенею), суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову повністю.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» при пред"явлені позову до суду був сплачений судовий збір в сумі 1600 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № PROM0ВSН79 від 20.03.2017 року (а.с.1 Том 1).

У зв"язку з відмовою в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого ним судового збору за одну позовну вимогу майнового характеру в загальному розмірі 1600 грн. 00 коп. відшкодуванню відповідачем ОСОБА_1 не підлягають.

Згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати, повязані із проведенням експертизи (п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч.6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на проведення експертизи встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

На підставі акту здачі-приймання висновку експертів №14623/17-32/14624/17-33 від 01.06.2018 року, наданого Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, судом встановлено, що розмір витрат на проведення по справі судової почеркознавчої експертизи складає 3003 грн. 00 коп., виходячи із кількості годин - 21 та вартості однієї години проведеної експертизи - 143,00 грн. (а.с.237 Том 1).

Відповідно до квитанції №0.0.984617882.1 від 13.03.2018 року відповідачем ОСОБА_1 була проведена оплата вартості експертизи №14623/17-32/14624/17-33 у сумі 3003 грн. 00 коп., отримувачем зазначено: Київський науково-дослідний інститут судових експертиз (а.с.71 Том 2).

З огляду на викладене, суд вважає наданий експертною установою акт здачі-приймання висновку експертів від 01.06.2018 року та оригінал квитанції №0.0.984617882.1 від 13.03.2018 року, наданий представником відповідача ОСОБА_1, належними доказами на підтвердження понесених останнім судових витрат, що пов"язані з розглядом справи, а саме: витрат за проведення судової почеркознавчої експертизи, розмір яких є обгрунтованим, а тому зазначені витрати в сумі 3003 грн. 00 коп. в порядку розподілу судових витрат, передбаченому п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, покладаються судом на позивача ПАТ КБ «ПриватБанк».

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити повністю.

Судові витрати, понесені ОСОБА_3 акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» у виді сплаченого судового збору в сумі 1600 грн.00 коп. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок) відшкодуванню не підлягають.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов"язані із проведенням експертизи в розмірі 3003 грн.00 коп (три тисячі три гривні 00 копійок).

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_3 акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: вул.Набережна Перемоги, буд.№50 м.Дніпро, поштовий індекс 49094, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570, МФО №305299, рах.№3111 - для погашення заборгованості та судових витрат.

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, поштовий індекс 28610, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана до апеляційного суду Кіровоградської області через Устинівський районний суд Кіровоградської області.

Повне судове рішення складено 16 липня 2018 року.

Головуючий С.Ю.Атаманова