ПОСТАНОВА

Іменем України

11 липня 2018 року м. Кропивницький

справа № 383/667/17

провадження № 22-ц/781/1202/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Суровицької Л.В.,

суддів Авраменко Т.М. Черненка В.В.

за участю секретаря Бодопрост М.М.,

учасники справи :

позивач приватне підприємство «Агрохім»

представник позивача ОСОБА_1, діє на підставі довіреності;

відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Бобринецький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, представник - ОСОБА_5, діє на підставі довіреності; Відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Агрохім» на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2018 року у складі судді Адаменко І.М., повний текст рішення складено 20 квітня 2018 року, у справі за позовом Приватного підприємства «Агрохім» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Бобринецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року Приватне підприємство «Агрохім» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_4, Бобринецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області про зняття арешту з майна.

Позивач зазначав, що 17 березня 2015 року між ПП «Агрохім» та ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобовязань за договором купівлі-продажу на умовах товарного кредиту з відстроченням платежу № 7 від 15 січня 2015 року, згідно з яким ОСОБА_6 зобовязана повернути позивачу вартість товару в розмірі 4 000 000 грн. в строк до 17 липня 2015 року було укладено договір застави. За умовами п.2.1.2. договору застави предметом застави є рухоме майно:

транспортний засіб марки DАЕWОО МАТІZ, номер шасі XWBA4A11CDBA322212, 2010 року випуску, реєстраційний номер BA6116АТ, належний заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ514542 виданого Бобринецьким РЕВ ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області;

трактор К-700А, номер машини Ф960691, 1996 року випуску, двигун моделі ЯМЗ-238 №87059194, державний номер ФГ3499, належний заставодавцю на підставі технічного паспорту серії А№467450, виданого 12.06.1998 року інспекцією державного технічного нагляду Кіровоградської обласної державної адміністрації;

трактор МТЗ-82.1, номер машини 08093493, 2003 року випуску, двигун №583408, шасі №349410, державний номер 09943КЕ, належний заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії АА№237307, виданого 06.11.2003 року Інспекцією державного технічного нагляду Кіровоградської обласної державної адміністрації;

трактор МТЗ-82.1, номер машини 08093494, 2003 року випуску, двигун №583488, шасі №349144, державний номер 09944, належний заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії АА №237308, виданого 06.11.2003 року Інспекцією державного технічного нагляду Кіровоградської обласної державної адміністрації.

Відомості про заборону відчуження заставного майна внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Свої зобовязання щодо повернення коштів за договором купівлі-продажу на умовах товарного кредиту з відстроченням платежу у строк до 17 липня 2015 року, ОСОБА_6 не виконала.

Пунктом 5.2. договору застави передбачено, що ПП, як заставодержатель самостійно або через обраного ним представника, має право звернути на власний розсуд стягнення на заставлене майно без звернення до суду чи отримання виконавчого напису нотаріуса. Заставодержатель або будь-який обраний ним представник може реалізувати все або будь-яку частину заставленого майна за грошові кошти або іншу винагороду на таких умовах, які заставодержатель може вважати комерційно обґрунтованими.

03 вересня 2015 року при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №48698564, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 коштів в сумі 2 654 853,88 грн., що перебувало на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області, державним виконавцем винесено постанову про накладенння арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. Арешт накладено в тому числі і на рухоме майно, належне ОСОБА_6, що перебуває в заставі згідно договору застави від 17 березня 2015року.

Посилаючись на те, що накладення в інтересах інших стягувачів арешту на майно, за рахунок якого ПП «Агрохім» як заставодержатель має пріоритетне право задовольнити власні вимоги за договором купівлі-продажу, порушує його права, з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив суд зняти арешт з транспортних засобів, що перебувають у заставі (т.1 а.с.126-127).

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2018 року залучено до участі у справі співвідповідача ОСОБА_3, який є співвласником спірного майна (т.1 а.с.174-175).

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено. Суд виходив з того, що відсутні докази того, що після накладення арешту здійснювались заходи по його реалізації, що арештом майна порушується пріоритетність права позивача на задоволення своїх вимог за рахунок заставного майна. Відсутні докази наявності заборгованості ОСОБА_6СМ. перед ПП «Агрохім» (т.1,а.с. 212-218).

Не погодившись з рішенням суду ПП подало апеляційну скаргу. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Суд не врахував, що відповідач не виконала свої боргові зобов?язання перед ПП, підприємство внаслідок накладення арешту на майно і заборони його відчуження не має можливості звернути стягнення на заставне майно. Державний виконавець в порушення вимог ч.3 ст.51 ЗУ «Про виконавче провадження» не повідомив ПП про накладення арешту на заставне майно (т.2,а.с.19-20).

Апеляційне провадження відкрито 12 червня 2018 року та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 11 липня 2018 року (т.2, а.с.28,42).

У відзиві на апеляційну скаргу Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення. Зазначає, що висновок суду про недоведеність позивачем порушення його прав, є правильним. Майно, арешт з якого просить зняти позивач, є спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та її чоловіка ОСОБА_3, який є боржником у іншому зведеному провадженні про стягнення заборгованості на користь інших фізичних осіб на загальну суму понад 23 млн. гривень (т.2 а.с.39-40).

Бобринецький районний відділ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Посилається на те, що державним виконавцем накладено арешт відповідно до наданих законом повноважень та у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки звернення стягнення на майно відділом примусового виконання рішень не проводилось, то підстави для повідомлення заставодержателя про арешт були відсутні (т.2, а.с.54-57).

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відзив на апеляційну скаргу не подали.

В судове засідання апеляційної інстанції учасники справи, які були належним чином під розписку повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не прибули (а.с.т.2, а.с .48-53).

Від бобринецького районного відділу ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області надійшла письмова заява про розгляд справи у відсутність їх представника (т.2, а.с.59).

Представник відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області подав письмове клопотання про відкладення розгляду справи на інший час, оскільки представник перебуватиме в іншому судовому засіданні у іншій справі.

Колегія суддів не може визнати вказані представником відділу причини неявки поважними, оскільки відповідачем є юридична особа, яка повідомлена про дату, час та місце засідання завчасно та мала можливість забезпечити явку іншого представника судове засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 15 січня 2015 року між продавцем Приватним підприємством «Агрохім» та покупцем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу на умовах товарного кредиту з відстроченням платежу №7, за умовами якого продавець передає у власність покупцю засоби захисту рослин та/або насіння (далі товар), а покупець приймає товар та оплачує його вартість в розмірі та порядку, що передбачені специфікаціями до даного договору, що підтверджується копією договору з додатками (а.с.10-14).

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2016 року, але в будь-якому випадку до моменту повного виконання сторонами своїх зобов?язань за даним договором(п.6.1 договору).

17 березня 2015 року в забезпечення виконання зобов?язань за цим договором купівлі-продажу на умовах товарного кредиту з відстроченням платежу між Приватним підприємством «Агрохім» та покупцем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 укладено договір застави майбутнього врожаю без номера, за умовами якого, предметом застави є майбутній врожай соняшнику 2015 року, а також рухоме майно:

транспортний засіб марки DАЕWОО МАТІZ, номер шасі XWBA4A11CDBA322212, 2010 року випуску, реєстраційний номер BA6116АТ, належний заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ514542 виданого ОСОБА_2 РЕВ ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області;

трактор К-700А, номер машини Ф960691, 1996 року випуску, двигун моделі ЯМЗ-238 №87059194, державний номер ФГ3499, належний заставодавцю на підставі технічного паспорту серії А№467450, виданого 12.06.1998 року Інспекцією державного технічного нагляду Кіровоградської обласної державної адміністрації;

трактор МТЗ-82.1, номер машини 08093493, 2003 року випуску, двигун №583408, шасі №349410, державний номер 09943КЕ, належний заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії АА№237307, виданого 06 листопада 2003 року Інспекцією державного технічного нагляду Кіровоградської обласної державної адміністрації;

трактор МТЗ-82.1, номер машини 08093494, 2003 року випуску, двигун №583488, шасі №349144, державний номер 09944, належний заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії АА №237308, виданого 06.11.2003 року Інспекцією державного технічного нагляду Кіровоградської обласної державної адміністрації (а.с.6-7).

Згідно копії витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №46594022 від 18 березня 2015 року, на підставі договору застави 18 березня 2015 року було зареєстровано приватне обтяження: застава рухомого майна (а.с.8-9).

03 вересня 2015 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_6 в рамках зведеного виконавчого провадження № 48598012 щодо стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 на погашення боргу за договором позики від 01 грудня 2012 року 1 998 019,20 грн. та щодо стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 на погашення боргу за договором позики від 17 квітня 2013 року 656 301 грн. (т.1, а.с.15, 94).

Постановою заступника начальника ГТУЮ у Кіровоградській області від 18 липня 2016 року матеріали зведеного виконавчого провадження № 48698564 передано на виконання до Бобринецького районного ВДВС ГТУЮ у Кіровоградській області (т.1,а.с.96-97,08,99).

Права і обов?язки державного виконавця визначені у статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

У разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об?єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов?язаних з організацією та проведенням виконавчих дій (ч.1 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною першою статті 52 ЗаконуУкраїни «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.54 Закону для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває у заставі та роз?яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Згідно ст.1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі

невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою

зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна

переважно перед іншими кредиторами.

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення

суду.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет

застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання

зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо

інше не передбачено законом чи договором (ст.20 Закону). Таке ж положення містить і норма статті ч.1 ст.589 ЦК України.

Згідно ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов?язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна.

Статтею 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.

За змістом статті 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до ч.3 Закону України «Про заставу» заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або

майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема

така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу,

оренди, перевезення вантажу тощо.

Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у

майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення

заставою таких вимог.

Застава має похідний характер від забезпеченого нею

зобов'язання.

Обгрунтовуючи позовну заяву про необхідність зняття арешту з заставленого майна, позивач посилався на те, що боржник ОСОБА_6 не виконала свої зобов?язання за договором купівлі-продажу від 15 січня 2015 року.

Оскільки застава є похідною від основного зобов?язання, то наявність заборгованості за договором купівлі-продажу та її розмір має бути підтверджена належними та допустимими, достовірними доказами, а саме первинними бухгалтерськими документами.

На підтвердження виконання договору купівлі-продажу від 28 квітня 2015 року, укладеного між ПП та ОСОБА_6, позивачем надані специфікація № 1 та специфікація № 2 всього насуму 1 405 248,50 грн. (т.1,а.с.13-14). Разом з тим, пунктом 2.2 договору купівлі-продажу від 15 січня 2015 року датою переходу права власності до покупця на товар є дата підписання видаткової накладної на товар.

Видаткові накладні на поставку товару покупцю ОСОБА_6, що підтверджують виконання договору купівлі-продажу, докази наявності заборгованості ОСОБА_6 за цим договором позивачем суду не надано.

Не надано позивачем і доказів дійсної вартості заставного майна.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем.

Доводи апеляційної скарги про те, що боржник не заперечує наявність заборгованості, не є підтвердженням фактичної, реальної заборгованості за договором.

Висновок суду про те, що позивачем не доведено порушення його прав грунтується на досліджених доказах.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, зводяться до незгоди з висновками суду.

Суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.268, п.1 ч.1ст. 374, ст.375, 381-383 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Агрохім» залишити без задоволення.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13 липня 2018 року.

Головуюча суддя Л.В. Суровицька

Судді Т.М.Авраменко

ОСОБА_7