Справа № 226/411/18

Провадження № 2/226/329/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2018 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Клепка Л.І.

за участю секретаря Тіссен О.В.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мирноград Донецької області справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство комерційний Банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначив, що 29.03.2010 року між Банком та відповідачем укладено кредитний договір, за яким ПАТ КБ «ПриватБанк» надало відповідачу грошові кошти у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 8000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підтвердивши свою згоду на укладення договору, який складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, відповідач перестала виконувати взяті на себе зобовязання, внаслідок чого станом на 28.12.2017 року за нею утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 117000 грн, з яких: 7952,04 грн заборгованість за кредитом, 109047,96 грн заборгованість по процентам за користування кредитом. Оскільки відповідачем ніяких заходів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитним договором, не вживається, позивач просить суд стягнути з неї на його користь 117000 грн. та судовий збір, сплачений ним при подачі позову до суду в розмірі 1762 грн.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, до судового засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково і суду пояснила, що нею дійсно 29.03.2010року в Приватбанку був отриманий грошовий кредит на суму 3000 грн. під 36% на рік на суму залишку заборгованості. В подальшому сума кредиту позивачем була збільшена до 8000грн. Останній платіж за кредитом відповідачка здійснила в травні 2015року, кінцевий строк дії платіжної картки не памятає. Про збільшення процентів за користування кредитом відповідачка не знала, повідомлень від банку про підвищення процентної ставки не отримувала, у звязку з чим дії позивача вважає незаконними, так як своєї згоди на це вона позивачу не давала. Суму заборгованості за тілом кредиту не заперечувала, своїх розрахунків суду не надала.

Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 29.03.2010 року між сторонами укладено кредитний договір (без номера), за яким позивач надав відповідачу кредит 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою річних в розмірі 36,00 % на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки (а.с.13,14).

Уклавши договір, відповідач відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов і Правил надання банківських послуг взяла на себе зобовязання погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, перевитраті платіжного ліміту, а також сплаті комісії на умовах, передбачених Договором, і надала свою згоду встановлення кредитного ліміту за рішенням банку, який в любий момент може змінити кредитний ліміт шляхом його зменшення, збільшення або анулювання (а.с.14-38).

Як слідує з представленого позивачем письмового розрахунку заборгованості, своїх зобовязань за договором відповідач в повній мірі не виконувала, останній платіж нею здійснено 11.05.2015року (а.с.8). Станом на 28.12.2017 року за відповідачем утворилася заборгованість за кредитним договором в сумі 117000 грн, з яких: 7952,04 грн. заборгованість за кредитом, 109047,96 грн заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с.6-10).

Згідно ст. 629 ЦК договір є обовязковим для виконання сторонами. Зобовязання за ним відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 цього Кодексу повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки боржником порушено виконання боргових зобовязань, тіло кредиту підлягає стягненню в тому розмірі, який зазначено позивачем в позові і розрахунку, а саме в сумі 7952,04 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення процентів за користування кредитом, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.536 Цивільного Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 4 ст.1056-1 Цивільного Кодексу, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобовязаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобовязаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобовязаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Згідно правового висновку, викладеному у Постанові Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2315цс16, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника лист про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Як встановлено судом, підвищуючи з 01.04.2015року процентну ставку за користування кредитом до 43,2%, позивач діяв в односторонньому порядку. Доказів того, що відповідач був ознайомлений з підвищенням процентної ставки та дав згоду на такі умови кредитування матеріали справи не містять.

Обовязок проінформувати клієнта про зміни Тарифів, а також про інші умови обслуговування рахунків, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), визначено і в п.1.1.3.2.3. Умов та Правил, згідно якого Банк зобовязаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати про це клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку відповідно до п.1.1.3.1.9. цього договору.

За таких обставин дії кредитора в частині підвищення процентної ставки за користування кредитом з 01.04.2015року до 43,2% є незаконними. З огляду на це вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь відсотків за користування кредитом в визначеному ним розмірі у сумі 117000грн. підлягає частковому задоволенню, і заборгованість за процентами має визначатися наступним чином: з 29.03.2010року 01.04.2015року в розмірі, розрахованому Банком, що становить 5758,60грн., а з 01.04.2015року по 28.12.2017року в розмірі 7975,90грн. (7952,04грн. х 36% : 360днів х 1003 дні). А всього підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за процентами в сумі 13734,50 грн. (5758,60+7975,90).

Таким чином, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто тіло кредиту в сумі 7952,04 грн. і проценти на залишок заборгованості в сумі 13734,50 грн., а всього підлягає до стягнення 21686,54 грн., в задоволенні інших вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволених вимог в розмірі 326,60 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 625, ч.2 ст.1050, ч.1ст.1054 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570, місце знаходження: м.Київ, вул.Грушевського, б.1Д, до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570, місце знаходження: м.Київ, вул.Грушевського, б.1Д заборгованість за кредитним договором (без номера) від 29.03.2010 року в сумі 21686 (двадцять одна тисяча шістсот вісімдесят шість) грн. 54 коп., з яких: 7952,04 грн заборгованість за кредитом і 13734,50 грн заборгованість по процентам за користування кредитом та судові витрати в сумі 326,60 грн, перерахувавши зазначені суми на розрахунковий рахунок № 3111.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Вступна і резолютивна частини рішення проголошені 20 липня 2018 року. Повний текст судового рішення виготовлено та підписано в нарадчій кімнаті 23 липня 2018 року.

Суддя Л.І.Клепка