Провадження № 22ц/782/444/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року Апеляційний суд Луганської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Коновалової В.А., Стахової Н.В.,

за участю секретаря Єгорової О.П.,

представника позивача ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2,

учасники справи: позивач - ОСОБА_3, відповідач - Державний реєстратор Набатова Владислава Вікторівна Сєвєродонецької міської ради Луганської області, треті особи: Приватне підприємство «Укрбудпостач і К» м. Сєвєродонецьк Луганської області, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 квітня 2018 року , ухваленого Сєвєродонецьким міським судом у складі: судді Юзефовича І.О. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора Набатової Владислави Вікторівни Сєвєродонецької міської ради Луганської області про скасування рішення про державну реєстрацію прав на земельну ділянку, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне підприємство «Укрбудпостач і К» м. Сєвєродонецьк Луганської області, ОСОБА_7,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернулась із вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 18.09.2017 року позивачем було отримано Інформаційну довідку №97622094, зі змісту якої було встановлено, що за Приватним підприємством «Укрбудпостач і К» державним реєстратором Набатовою В.В. (рішення про державну реєстрацію прав №35536578 від 06.06.2017 року) було зареєстровано на праві приватної власності земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,8556 га.

Підставою виникнення права власності на вказану земельну ділянку за ПП «Укрбудпостач і К» державним реєстратором вказане заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області по цивільній справі №428/13489/16-ц від 07.03.2017 року.

Вважає вказану реєстрацію проведено з порушенням ст. 33-51 Закону України «Про іпотеку» та пріоритетного права позивача як іпотекодержателя на реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку як об'єкт іпотеки, оскільки 25.03.2014 р. між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І., відповідно до якого ОСОБА_7 позичала у ОСОБА_8 350000 грн. З метою забезпечення вищевказаного зобов'язання між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 25.03.2014 р. було укладено договір іпотеки спірної земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І., зі змісту якого вбачається, що власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 є ОСОБА_7 Нотаріусом було накладено заборону відчуження спірної земельної ділянки.

16.04.2014р. між позивачем ОСОБА_3 та ОСОБА_8 було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого позивач ОСОБА_3 прийняла від ОСОБА_8 всі права та обов'язки ОСОБА_8 за вищевказаним договором іпотеки від 25.03.2014 року.

Вказані договору є укладеними, відповідають вимогам ст.ст. 203-205 ЦПК України, в судовому порядку не визнані недійсними.

Державним реєстратором порушено вимоги ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майна та їх обтяження», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяження, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 р. №1127 (в редакції на момент державної реєстрації), оскільки зареєстроване право власності на спірну земельну ділянку за ПП «Укрбудпостач і К» при наявності обтяжень нерухомого майна, заборон відчуження земельної ділянки, та на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07.03.2017 року не про задоволення позову ПП «Укрбудпостач і К» про визнання за ним права приватної власності та/або скасування державної реєстрації прав та/або скасування записів.

Тому позивачОСОБА_3 просить суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав №35536578 від 06.06.2017р. на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,8556 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 м. Сєвєродонецьк, Луганської області, прийняте державним реєстратором Набатовою В.В. Сєвєродонецької міської ради Луганської області та покласти на відповідача судові витрати.

Відповідач Державний реєстратор сектору речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відділу адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради Луганської області Набатова В.В. надала заперечення на позовну заяву, в якому вказала, що Державний реєстратор у своїй діяльності керується Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» (в редакції Закону №834- VIII від 26.11.2016р. зі змінами), Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. №1127, в редакції постанови КМУ від 23.08.2016 №553 зі змінами далі Порядок) та іншими законодавчими актами України, і не вправі надавати оцінку рішенням державним органів та діям посадових осіб, а саме - рішенню суду. Для державної реєстрації права власності на нерухоме майно заявником ПП «Укрбудпостач і К» були подані заочне рішення суду №428/13489/16-ц та державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 28.01.2010 р., видане Приватному підприємству «Укрбудпостач і К» відповідно до п. 67 Порядку. Згода іпотекодержателя на відчуження спірного майна не потрібна, оскільки державна реєстрація проводилася на підставі рішення суду (п. 60 Порядку).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне підприємство «Укрбудпостач і К» надала пояснення щодо позовної заяви, в яких просило закрити провадження по справі, так як справа не підлягає розгляду в порядку судочинства (а.с. 42-44).

Позивач надала відповідь на відзив відповідача, в якому зазначає, що з твердженням відповідача не погоджується, вважає їх такими, що суперечить діючому законодавству (а.с. 50-52).

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 квітня 2018 року відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 вважає вказане рішення незаконним та необґрунтованим, з неправильним застосуванням норм матеріального права, тому просить винести постанову, якою скасувати рішення та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги фактично є підстави позову.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2018 року головуючим суддею-доповідачем визначено ОСОБА_10 (а.с. 87).

Апеляційне провадження по справі було відкрито 21 травня 2018 року.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 07 червня 2018 року заяву судді Луганської В.М. про самовідвід задоволено, справу передано для подальшого визначення у справі судді-доповідача відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2018 р. справа розподілена головуючому - судді Назаровій М.В., у складі колегії: Коновалової В.А., Стахової Н.В.

Ухвалою суду від 07 червня 2018 року справу призначено до апеляційного розгляду на 17 липня 2018 року об 11-й.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу.

Відповідач Державний реєстратор сектору речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відділу адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради Луганської області Набатова В.В. надала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що суд першої інстанції повно вивчив матеріали справи і прийшов до вірного висновку, виніс правильне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм процесуального та матеріального права.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Приватного підприємства «Укрбудпостач і К», надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що судом першої інстанції було додержано норм матеріального та процесуального права, тому просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Обтяження належної їм земельної ділянки іпотекою наявне, проте це не впливає на реєстрацію їх права власності на неї.

Позивач, відповідач та третя особа ОСОБА_7, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явилися, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги,колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеним вимогам закону оскаржуване рішення повністю відповідає.

Судом встановлено, що відповідно до договору позики, посвідченого 25.03.2014р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І., реєстр №540, укладеного між ОСОБА_8 (Позикодавець) та ОСОБА_7 (Позичальник) в особі представника ОСОБА_13, Позичальник позичив у Позикодавця 350000грн. та зобов'язується повернути готівкою зазначену суму до 25.04.2014 року (а.с. 10).

Відповідно до договору іпотеки, посвідченого 25.03.2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І., реєстр №542, укладеного між ОСОБА_8 (Іпотекодержатель) та ОСОБА_7 (Іпотекодавець) в особі ОСОБА_13, Іпотекодавець з метою забезпечення повного виконання зобов'язання за договором позики, що укладений між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем 25.03.2014р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І., реєстр №540, передає в іпотеку Іпотекодержателю, а Іпотекодержатель приймає: - земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1(два під літерою «А» м. Сєвєродонецьк, Луганської області, площею 0,8556 га, кадастровий номер НОМЕР_1. Земельна ділянка належить Іпотекодавцю на підставі договору дарування земельної ділянки, посвідченого Михайловським А.Т., приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області 12.07.2013р. за реєстровим №1572 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №1627020, виданого приватним нотаріусом Михайловським А.Т. Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області 12.07.2013р.; - нерухоме майно, а саме: будівля механічної майстерні - літ. «Г», адміністративна будівля - літ. «Л і Л1», навіс - літ. «Н», естакада - №9, розташованої на земельній ділянці площею 0,8556га, кадастровий номер НОМЕР_1, який становить 2/3 реальної частки складу №3 за адресою: АДРЕСА_1 (два під літерою «А») м. Сєвєродонецьк, Луганської області. У зв'язку з посвідченням 25.03.2014р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І., реєстр №549, договору іпотеки накладено заборону на відчуження зазначеного в договорі майна. (а.с. 11-14).

Відповідно до договору про відступлення прав вимоги, посвідченого 16.04.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І., реєстр №728, укладеним між ОСОБА_8 (Сторона 1) та ОСОБА_3 (Сторона 2), Сторона 1 передала Стороні 2, а Сторона 2 прийняла від Сторони 1 всі права та обов'язки Сторони 1 за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. 25.03.2014 року, реєстр №549 (а.с. 15).

Вказані обставини учасниками справи не оспорюються.

Заочним рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07.03.2017р. по цивільній справі №428/13489/16-ц позовні вимоги Приватного підприємства «Укрбудпостач і К» до ОСОБА_7 про витребування майна із чужого незаконного володіння - задоволені, витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_7 на користь Приватного підприємства «Укрбудпостач і К» нерухоме майно, яке є предметом договору дарування від 12.07.2013р., укладеного між ОСОБА_13 та ОСОБА_7, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Михайловським А.Т., за р. №1572, а саме: земельну ділянку площею 0,8556 га., розташовану за адресою АДРЕСА_1 (два під літерою «А») м. Сєвєродонецьк, Луганської області, кадастровий номер НОМЕР_1. Рішення суду набрало законної сили 11.05.2017 року (а.с. 19-22).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №97622094 від 18.09.2017р., земельна ділянка площею 0,8556 га кадастровий номер НОМЕР_1 06.06.2017 року зареєстрована державним реєстратором Набатовою Владиславою Вікторівно, Сєвєродонецька міська рада, Луганська обл. на праві приватної власності частка 1 за Приватним підприємством «Укрбудпостач і К» () на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія та номер НОМЕР_3, виданого 28.01.2010р. Управлінням Держкомзему у м. Сєвєродонецьк Луганської області; заочного рішення №428/13489/16-ц, виданого 07.03.2017р. Сєвєродонецьким міським судом Луганської області, видавник - Сєвєродонецький міський суд Луганської області; підстава внесення запису - Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35536578від 06.06.2017 року (а.с. 16-18).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд виходив з їх необґрунтованості та недоведеності протягом розгляду справи, оскільки дії державного реєстратора про державну реєстрацію 06.06.2017 року прав на спірну земельну ділянку відповідають вимогам нормативно-правових актів, що регулюють вчинення таких дій.

Такі висновки суду відповідають матеріалам справи та вимогам закону з огляду на таке.

Згідно з приписами ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до приписів ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Суд правильно визначився із нормативно-правовими актами, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, а саме - що державний реєстратор у своїй діяльності керується Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-IV) , Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок).

Перелік підстав для державної реєстрації прав визначено частиною першою статті 27 Закону №1952-IV (у редакції, чинній станом на 06.06.2017 року).

Відповідно до цієї норми така реєстрація проводиться на підставі, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 вказаної норми).

Як вбачається з Інформаційної довідки, підставою виникнення права власності у Приватного підприємства «Укрбудпостач і К» є державний акт на право власності на спірну земельну ділянку та заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07.03.2017р.

Відповідно до п. 67 Порядку для державної реєстрації права власності у разі витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння на підставі рішення суду подаються необхідні для відповідної реєстрації документи, передбачені статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Пунктом 60 Порядку визначено, що для державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі, також подається документ, що підтверджує наявність факту згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна, крім випадків державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду.

За таких обставин рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на спірну земельну ділянку прийнято у відповідності до вищевказаних вимог закону.

Твердження скаржника, що рішення Сєвєродонецького міського суду від 07.03.2017 року не є підставою для державної реєстрації права приватної власності на спірну земельну ділянку за приватним підприємством «Укрбудпостач і К», а відтак і рішення державного реєстратора №35536578 від 06.06.2017 року є незаконними та необґрунтованими, є помилковими, оскільки набувач (ОСОБА_13.) набув майно за недійсним правочином та надалі безоплатно відчужив спірне майно іншій особі (ОСОБА_7.), тому в цьому випадку власник нерухомого майна ПП «Укрбудпостач і К» захистив своє порушене право шляхом віндикаційного позову, а саме - шляхом витребування майна з чужого незаконного володіння.

Довід апеляційної скарги про те, що лише рішення суду про визнання права власності може бути підставою для державної реєстрації права власності є власним тлумаченням наведених норм закону, що регулюють спірні правовідносини.

Як помилковим є і довід апеляційної скарги, що оскаржуваним рішенням державного реєстратора порушене його пріоритетне право як іпотекодержателя на реєстрацію права власності на об'єкт іпотеки - земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, оскільки чине законодавство не передбачає пріоритетного права іпотекодержателя на реєстрацію права власності на об'єкт іпотеки.

Слушним є відзив третьої особи ПП «Укрбудпостач і К» про те, що пріоритетне право у позивача існує у відповідності до закону лише у разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета прав власності на об'єкт іпотеки, що регулюється Законом України «Про іпотеку» в частині 4 статті 37 «Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки», частинах 2, 3, 4, 5 статті 38 «Право іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки», пункті 5 частини 1 статті 39 «Реалізація предмета іпотеки за рішенням суду». Вказане стосується виключно задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки.

Тому вказані доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про незаконність та необгрунтованість рішення суду.

Проте, апеляційний суд не може взяти до уваги помилкові заперечення третьої особи ПП «Укрбудпостач і К» про помилковість розгляду вказаного спору в порядку цивільного судочинства, оскільки під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Позивач оскаржує протиправну, на його думку, державну реєстрацію права третьої особи ПП «Укрбудпостач і К», здійснену державним реєстратором на підставі заочного рішення суду про витребування майна, оскільки вважає, що таке рішення не може бути підставою для реєстрації права власності за вказаним підприємством і тому державним реєстратором такі дії вчинені за відсутності підстав для оформлення такого права.

У цій справі вимоги стосуються захисту приватного інтересу позивача, який вважає пріоритетним для реєстрації свого права обтяження іпотекою спірної земельної ділянки, шляхом скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності ПП «Укрбудпостач і К».

Оскільки, таким чином, спірні правовідносини пов'язані із захистом прав позивача як іпотекодержателя щодо права власності на спірну земельну ділянку у зв'язку з наявністю рішення суду, що набрало законної сили, а тому цей спір має приватний, а не публічно-правовий характер та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Саме таких висновків про застосування відповідних норм права дійшов Верховний Суд в Постанові Великої Палати від 13.06.2018 р. у справі № 816/2317/16.

Висновки щодо того, що якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів характер, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів, зроблені також і в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.06.2018 року № 822/2601/16.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, Апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 20 липня 2018 року.

Головуючий

Судді: