АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2018/18 Справа № 201/4452/17 Головуючий у 1 й інстанції - Ходаківський М. П. Доповідач - Демченко Е.Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до Слободян Євдокії Борисівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5, про визнання нотаріального посвідчувального надпису дійсним, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Слободян Є.Б. про визнання нотаріального посвідчувального надпису дійсним, мотивуючи тим, що Слободян Є.Б., діючи як приватний нотаріус, нотаріально посвідчила підпис ОСОБА_5 під його заявою про надання ним згоди на дарування його дружиною ОСОБА_6 їх доньці ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_1

Зазначав, що заява була додана до договору дарування від 01 грудня 2001 року вказаної квартири.

Вказував, що 14 січня 2002 року обдарована зареєструвала своє право власності на квартиру, 11 червня 2011 року вийшла заміж, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народила сина, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року раптово померла.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 подав заяву про відкриття спадкової справи, а у квітні 2015 року останній зазначив, що жодних заяв на згоду на дарування квартири він не підписував та не подавав, а тому ОСОБА_8 просить суд постановити рішення, яким визнати дійсним посвідчувальний надпис про посвідчення приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Слободян Є.Б. підпису ОСОБА_5 під його заявою про згоду на дарування його дружиною ОСОБА_6 їх доньці ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_1, долученої зазначеним нотаріусом до договору від 01 грудня 2001 року про дарування вказаної квартири обдарованій ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, зазначаючи, що рішення винесена з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що спосіб судового захисту невизнаних, оспорених, порушених прав може мати різні форми свого втілення.

У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою (ч.1 ст.368 ЦПК України).

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи, явка яких не є обов'язковою.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Слободян Є.Б. було посвідчено підпис ОСОБА_5, зроблений у його заяві про надання згоди на дарування його дружиною ОСОБА_6 їхній донці ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_1

Цим же приватним нотаріусом 01 грудня 2001 року було посвідчено сам договір дарування, укладений між дарувальником ОСОБА_6 та обдарованою ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 народила сина ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року вона померла.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, про прийняття якої заявив батько померлої ОСОБА_5 та у квітні 2015 року останній почав стверджувати, що жодних заяв про згоду на відчуження його дружиною вказаної квартири не підписував.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що позивач обрав невірний спосіб захисту своїх прав у розумінні ст.ст.15,16 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом, наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1)визнання права; 2)визнання правочину недійсним; 3)припинення дії, яка порушує право; 4)відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)примусове виконання обов'язку в натурі; 6)зміна правовідношення; 7)припинення правовідношення; 8)відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10)визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Крім того, тлумачення ст.ст.16,203,215 ЦК України свідчить, що для вирішення судом питання стосовно оспорюваного правочину необхідним є: по-перше, пред'явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; по-друге, наявність підстав для оспорення правочину; по-третє, встановлення чи порушується (не визнається або оспорюється) суб'єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Також обов'язковою умовою для судового захисту є наявність порушення прав, свобод або інтересів особи.

Визнання дійсним посвідчувального надпису нотаріуса у даному випадку та, виходячи із обставин даної справи, є невірним способом захисту прав, та доводи приведені в апеляційній скарзі цього не спростовують.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст.ст.263,264 ЦПК України і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Максюта Ж.І.