Справа № 357/7355/13-ц Головуючий у І інстанції Шовкопляс О. П.
Провадження № 22-ц/780/2388/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 18.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 липня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Фінагеєва В.О.,

секретар судового засідання: Гуторка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Київсільелектро» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Більцерківської міської ради про визнання права на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2013 року позивачі звернулися до суду із позовом, обґрунтовуючи його тим, що 30 вересня 2011 року померла їхня баба ОСОБА_4, яке все своє майно, відповідно до заповіту від 06 липня 2007 року, залишила у спадок позивачам у рівних частинах. Заповіт не змінений і не скасований. Після смерті ОСОБА_4 позивачі прийняли спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини до першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори. Вони звернулися до першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на жилий будинок. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на жилий будинок їм було відмовлено, оскільки було виявлено розбіжності в нумерації будинку. Єдиними спадкоємцями, які прийняли спадщину та претендують на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 є позивачі. Інших спадкоємців немає.

Тому, позивачі просили суд визнати за ними, ОСОБА_2 та ОСОБА_2, у рівних частинах право на спадщину житлового будинку під №105-а по вул. Петра Запорожця міста Біла Церква Київської області.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2013 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частинах право на спадщину житлового будинку під №105-а по вул. Петра Запорожця міста Біла Церква Київської області в порядку спадкування після померлої 30 вересня 2011 року ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Київсільелектро» просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неповне зясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Вважає, що з 1971 року за адресою: вул. Петра Запорожця, 105-а м. Біла Церква Київської області знаходиться виробнича база, що складається з комплексу будівель, що належить ПрАТ «Київсільелектро». Вказує, що отримавши у власність нерухоме майно у законний спосіб ПрАТ «Київсільелектро» не має можливості провести державну реєстрацію права власності. Вважає що справу було розглянуто та вирішено за участю неналежного відповідача.

Третя особа ОСОБА_5 надала відзив на апеляційну скаргу, у якому вказала, що ПрАТ «Київсільелектро» обрало неналежний спосіб захисту своїх прав та інтересів, оскільки суд першої інстанції розглядав справу про визнання права на спадщину, а не про право власності позивачів на житловий будинок.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, і задовольняючи позовні вимоги про визнання права на спадщину, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивачі є спадкоємцями після смерті баби, якій належав на праві власності будинок під №105-а по вул. Петра Запорожця міста Біла Церква Київської області. Оскільки виявлено розбіжності в нумерації будинку, позивачі, як спадкоємці за заповітом, не можуть оформити на цей будинок відповідне свідоцтво, хоча фактично це домоволодіння є об'єктом спадкового майна за заповітом.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного ОСОБА_1.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 28 травня 1991р. ОСОБА_4 належить житловий будинок 105 по вул. П.Запоріжця в м. Біла Церква.

Встановлено, що 30 вересня 2011 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.2).

Все своє майно, відповідно до заповіту від 06 липня 2007 року ОСОБА_4, яка проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, залишила у спадок ОСОБА_4 Є К., ОСОБА_2 у рівних частинах (а.с.3).

Згідно довідки Білоцеркоського міжміського БТІ від 23 квітня 2013 року право власності на житловий будинок 105-а по вул. П.Запоріжця в м. Біла Церква зареєстровано за ОСОБА_4 (а.с.5).

В технічному паспорті на житловий будинок 105-а по вул. П.Запоріжця в м. Біла Церква власником зазначена ОСОБА_4 (а.с.7-10).

З довідки КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» від 07.06.2013 року вбачається, що будинок під номером 105 по вул. П.Запоріжця в м. Біла Церква - багатоквартирний житловий будинок, а під номером 105-а - приватний житловий будинок (а.с.27).

Відповідно до відмови державного нотаріуса у видачі свідоцтва на право власності на спадщину зазначено наявність розбіжності в номеру будинку в правовстановлюючих документах, свідоцтві на право на спадщину та довідці БТІ щодо належності будинку власнику (а.с.11).

Згідно наказу Фонду державного майна України від 11.07.1995 року було створено дочірнє підприємство ВАТ «Київсільелекутро» та відповідно до акту передано майно: гараж, будинок лінійно-виконробської служби, диспетчерська, матеріальний склад, вбиральня, огорожа, замощена площадка по вул. П.Запоріжця, 105-а в м. Біла Церква (а.с.45-47).

Відповідно до договору купівліпродажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 12 жовтня 2004 року Білоцерківська РДА продала ДП «Київська механізована колона» земельну ділянку за адресою м. Біла Церква вул. П.Запоріжця, 105-а (а.с.52).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежності від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Колегія суддів вважає, що право власності на нерухоме майно ПрАТ «Київсільелектро» можуть бути порушені ОСОБА_2 та ОСОБА_2 або власниками багатоквартирного будинку.

Суд першої інстанції порушення вимог процесуального законодавства, не залучив до участі в справі власників нерухомого майна, яке знаходитися за адресами вул. П.Запоріжця, 105-а та 105 в м. Біла Церківа.

Суд апеляційної інстанції в свою чергу позбавлений можливості залучити до участі в справі власників майна, що знаходиться за спірними адресами та визначитись з правовідносинами, що виникли між власником житлового будинку, багатоквартирного будинку та майнового комплексу з приводу нумерації будинків та належності їх власникам, вислухати думку відповідного місцевого органу, до повноважень якого входить надання (визначення) номерів будинків.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обовязки осіб, що не були залучені до участі у справі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог, не встановивши при розгляді справи всіх обставин.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог відповідно до положень ст.376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київсільелектро» задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2013 року скасувати повністю і ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Більцерківської міської ради про визнання права на спадщину відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного ОСОБА_1 протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «19» липня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_1
СуддіОСОБА_6
ОСОБА_7