справа № 208/1793/18
№ провадження 2/208/1656/18
РІШЕННЯ

Іменем України

31 травня 2018 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі Головуючого, судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Севастьянової Л.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Українська товарна біржа «Контрактова» про визнання угоди дійсною, -

в с т а н о в и в:

30 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Українська товарна біржа «Контрактова» про визнання угоди дійсною.

Ухвалою суду від 06 квітня 2018 року відкрито провадження по справі.

Стислий виклад позиції позивача та третьої особи.

У своїй заяві позивач зазначила, що 14 грудня 1999 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме комплексу побутово-господарських будівель, загальною площею 338,00 кв.м., який складається з: А-1 Побутово-господарська будівля, загальною площею 334,6 кв.м., Б-1 Господарська будівля, загальною площею 3,4 кв.м., № 1 Ворота, № 2 огорожа, № 3 Ворота, що знаходиться за адресою: вул.Широка, 26Е у місті Камянське, Дніпропетровській області. Позивач вказала, що сплатила продавцю кошти за зазначене майно в сумі 96 000 грн., в свою чергу відповідач передав майно. Позивач зазначила, що укладений договір не було посвідчено нотаріально, оскільки на час укладення догорів нотаріального посвідчення не потребував. Умови договору виконані у повному обсязі, сторони своїми діями повністю підтвердили, що угода відбулася. Позивач на даний час користується та володіє переданим їй майном.

У зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд задовольнити її позов та визнати дійсною угоду від 14 грудня 1999 року купівлі-продажу комплексу побутово-господарських будівель, що знаходяться за адресою: вул.Широка, 26Е у місті Камянське, Дніпропетровській області, яка зареєстрована за № 12/014 на Українській товарній біржі «Контрактова» укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

До адреси суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутність, у якій просить суд задовольнити її вимоги.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України.

У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Української товарної біржі «Контрактова» надав заяву про розгляду справу у відсутність їх представника, зазначивши, що дійсно між сторонами був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна 14 грудня 1999 року.

Обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин:

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, додані до неї документи, вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 14 грудня 1999 року був укладений договір купівлі продажу комплексу побутово-господарських будівель, що знаходяться за адресою: вул.Широка, 26Е у місті Камянське, Дніпропетровській області, яка зареєстрована за № 12/014 на Українській товарній біржі «Контрактова» (а.с.11).

Так, згідно до реєстраційного посвідчення, яке видане 20 грудня 1999 року начальником бюро технічної інвентаризації ОСОБА_3, за позивачем ОСОБА_1 було зареєстровано право приватної власності на комплекс побутово-господарських будівель, що знаходяться за адресою: вул.Широка, 26Е у місті Камянське, Дніпропетровській області, на підставі угоди купівлі-продажу від 14 грудня 1999 року, зареєстрованою на Українською товарною біржі «Контрактова» (а.с.8).

З наданої суду довідки від 07 березня 2018 року вих.№ 842, яка видана директором Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що згідно до відомостей ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» щодо обєкту нерухомого майна - комплексу побутово-господарських будівель, що знаходяться за адресою: вул.Широка, 26Е у місті Камянське, Дніпропетровській області, право власності було зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі угоди купівлі-продажу від 14 грудня 1999 року.

Оцінка суду:

Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, за якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, між сторонами виникли цивільні правовідносини.

Згідно з ч.2 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Окрім цього, як вбачається зі змісту позовних вимог, предметом позову є визнання укладеного між нею та відповідачем договору купівлі-продажу дісйним.

В судовому засіданні встановлено, що з 1999 року на підставі угоди купівлі-продажу позивач відкрито володіє майном, а саме: комплексу побутово-господарських будівель, що знаходяться за адресою: вул.Широка, 26Е у місті Камянське, Дніпропетровській області, користується нею, що у свою чергу, підтверджує, що між сторонами був укладений платний договір купівлі-продажу майна на виконання якого одним - передані гроші в рахунок вартості майна та прийняте майно, другим - прийняті гроші.

Згідно до наданої угоди купівлі-продажу від 14 грудня 1999 року, вона була зареєстрована за № 12/014 на Українській товарній біржі «Контрактова».

Відповідно до вимог ст.224 ЦК України, яка діяла на час укладання угоди, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Ст.568 ЦК України, яка діяла на час укладання угоди, форма угод з приводу будівель, які знаходяться в Українській РСР, підпорядковується законодавству Союзу РСР і Української РСР.

Згідно до вимог ст.ст.42, 44 ЦК України, яка діяла на час укладання угоди, угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Повинні укладатись у письмовій формі: угоди громадян між собою на суму понад сто карбованців, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та інших угод, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР; інші угоди громадян між собою, відносно яких закон вимагає додержання письмової форми.

Відповідно до ст.128 ЦК України, яка діяла на час укладання угоди, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Так, ст.15 Закону України «Про товарну біржу», яка діяла на час укладання угоди, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

За договором купівлі-продажу (ст.655 ЦК України) одна сторона передає у власність іншої сторони майно, а покупець приймає майно і зобов'язується сплатити за нього визначену грошову суму.

Суд вважає зазначити, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Як вбачається з наданих документів, позивач відкрито володіє та користується набутим майном, вимог щодо незаконності набуття права власності на майно його власником не висунуте.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Згідно з ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до діючого цивільного законодавства, однією із умов виникнення прав та обов'язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду.

Суд може застосувати до правовідносин сторін ч.2 ст.220 ЦК України, відповідно до якої у випадку якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав

За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном та кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 ч.1, ч.4 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю… Право приватної власності є непорушним.

Отже, на переконання суду, у цій справі позивач за допомогою належних та допустимих доказів довела обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

З аналізу вищевказаних норм права та фактичних обставин справи, із врахуванням практики Європейського суду з прав людини та положень ЦПК України, оскільки по-перше, сторони при укладені договору купівлі-продажу нерухомого майна від 14 грудня 1999 року досягли згоди з усіх істотних умов такого договору та виконали усі умови цього договору, по-друге, положення даного договору не суперечать закону і не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб та держави, суд доходить висновку про задоволення позову щодо визнання дійсним укладений 14 грудня 1999 року договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме комплексу побутово-господарських будівель, що знаходиться за адресою: вул.Широка, 26Е у місті Камянське, Дніпропетровській області.

Судові витрати.

Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, сплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 3 894,68 грн., що документально підтверджено.

Керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263-265, 273, 280, 281, 282, 287 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Українська товарна біржа «Контрактова» про визнання угоди дійсною, задовольнити.

Визнати дійсною угоду від 14 грудня 1999 року купівлі-продажу комплексу побутово-господарських будівель, що знаходяться за адресою: вул.Широка, 26Е у місті Камянське, Дніпропетровській області, яка зареєстрована за № 12/014 на Українській товарній біржі «Контрактова» укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3 894,68 грн.

Позивач: ОСОБА_1, адреса: 51900, Дніпропетровська область, м.Камянське, пр.-т ОСОБА_4, буд.№ 16АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, адреса: 51900, Дніпропетровська область, м. Камянське, вул.Гоголя, буд.№ 128), реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін НОМЕР_2.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Українська товарна біржа «Контрактова», адреса: 51900, Дніпропетровська область, м. Камянське, пр.-т Свободи, буд. № 32а, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 25725744.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Похваліта С. М.