Справа № 604/683/18
Провадження № 2-о/604/28/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Сташківа Н.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Гамана В.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Підволочиську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Скалатська міська рада, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу , -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, зокрема свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 30 вересня 1992 року на підставі рішення виконкому Остапївської ради народних депутатів від 29 вересня 1992 року № 34 на імя ОСОБА_2 ОСОБА_3, яка померла 19 березня 2011 року в с. Остапє Підволочиського району Тернопільської області,

Обґрунтовуючи заявлені вимоги ОСОБА_1 посилається на те, що після смерті матері ОСОБА_3 є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла, однак у звязку із розбіжністю у правовстановлюючих документах у записі імені спадкодавця не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Враховуючи те, що виправлення даної розбіжності в позасудовому порядку є неможливим, встановлення даного факту необхідне їй з метою отримання спадщини, інших способів захисту її права немає, а тому просить заяву задовольнити.

У судове засідання заявник, будучи повідомленою про дату і час розгляду справи, не зявилася, подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності.

Представник заінтересованої особи Скалатської міської ради у судове засідання не зявився, про дату і час розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, подав заяву з проханням справу слухати у їх відсутності.

У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, враховуючи заяви сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд дійшов висновку, що заява ґрунтується на встановлених законом підставах з огляду на наступне:

Згідно свідоцтво про смерть серії І-ИД № 120915 від 21 березня 2011 року ОСОБА_3 померла 19 березня 2011 року в с. Остап»є Підволочиського району Тернопільської області, актовий запис № 9.

Як убачається із заповіту, посвідченого 07 березня 2011 року секретарем Остапївської сільської ради Підволочиського району ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, усе належне їй майно, де б воно не було та з чого б не складалося, та все що буде належати їй на час смерті заповіла ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після смерті ОСОБА_3, померлої 19 березня 2011 року, залишилось спадкове майно у виді земельної ділянки площею 1,88 га яка розташована на території с. Остапє Підволочиського району, та житловий будинок з надвірними будівлями , що знаходиться в с. Остапёє Підволочисього району Тернопільської області по вул.В. Мазури,№ 8, що стверджується довідками виданими Скалатською міською радою № 8-1201 від 01 листопада 2017 року та № 8-1207 від 02 листопада 2017 року.

У відповідності до довідки, виданої архівним відділом Підволочиської РДА 25 жовтня 2017 року № 1007 ОСОБА_1 проживала разом із матірю ОСОБА_3 на день її смерті.

Однак, у свідоцтві на право власності на жилий будинок, виданому Остапївською сільською радою 30 вересня 1992 року на підставі рішення виконкому Остапївської сільської ради від 29 вересня 1992 року № 34, зазначено, що житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Остапє по вул.. В.Мазури,8, належить колгоспному двору, що складається з 6 членів головою якого є ОСОБА_2.

Таким чином судом встановлено невідповідність запису імені спадкодавця «Ганна», зазначеного у свідоцтві на право власності на жилий будинок, виданому Остапївською сільською радою 30 вересня 1992 року на підставі рішення виконкому Остапївської сільської ради від 29 вересня 1992 року № 34 до запису її імені «Анна», зазначеному в інших належних їй документах.

Згідно письмових пояснень заявника через невідповідність у документах в записі імені спадкодавця ОСОБА_3 вона не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Разом з тим, як убачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ИД № 445750, виданого повторно 25 квітня 1985 року, свідоцтва про народження серії ЯЮ № 901444, виданого 27 червня 1952 року запис імені спадкодавця ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Козак) зазначено «Анна Василівна».

Аналізуючи викладене судом встановлено, що у свідоцтві про укладення шлюбу серії І-ИЛД № 445750, виданому повторно 25 квітня 1985 року, свідоцтві про народження серії ЯЮ № 901444, виданому 27 червня 1952року, свідоцтві про смерть серії І-ИД № 120915 від 21 березня 2011 року, заповіті, посвідченому 07 березня 2011 року, свідоцтві на право власності на жилий будинок, виданому Остапївською сільською радою 30 вересня 1992 року прізвище та по-батькові спадкодавця «ОСОБА_3 Василівна» є ідентичними, що свідчить про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 одна і та ж особа, при цьому запис імені «Ганна» у свідоцтві на право власності на жилий будинок, виданому Остапївською сільською радою 30 вересня 1992 року суд оцінює як такий, що вчинений помилково.

Відповідно до ст. 315 ч. 1 п. 6 ЦПК України, суд може встановити факт належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем та часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пункт 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року передбачає, що суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у звязку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в звязку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Враховуючи неможливість виправити помилку в позасудовому порядку, а також те, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідатиме інтересам заявника, забезпечить реалізацію її законних прав, суд дійшов до переконання, що заяву слід задовольнити, встановити факт належності свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 30 вересня 1992 року на підставі рішення виконкому Остапївської ради народних депутатів від 29 вересня 1992 року № 34 на імя ОСОБА_2 ОСОБА_3, яка померла 19 березня 2011 року в с. Остапє Підволочиського району Тернопільської області.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3-5,10, 19, 247, 259, 293, 294, 263-265, 315, 316, 319, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, жительки с. Остапє Підволочиського району Тернопільської області, заінтересована особа: Скалатська міська рада м. Скалат вул..Грушевського,2, Підволочиського району Тернопільської області, 5, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3, яка померла 19 березня 2011 року в с. Остапє Підволочиського району Тернопільської області, свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 30 вересня 1992 року на підставі рішення виконкому Остапївської ради народних депутатів від 29 вересня 1992 року № 34 на імя ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Копія вірна

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_4