Справа № 369/8017/18
Провадження №6/369/174/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2018 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Ковриженко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла, посилаючись на те, що в його провадженні перебуває зведене виконавче провадження № 51816434 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 завданих збитків у розмірі 9575,56 грн. щодо укладення кредитного договору від 09 вересня 2014 року на встановлення ПВХ конструкції у вигляді балкону французького типу та пеню у розмірі 113 179,50 грн., а всього 122752,06 грн., згідно виконавчого листа, виданого Октябрським районним судом м. Полтави від 11 квітня 2016 року № 554/6344/15-ц.

У поданні державний виконавець зазначив, що боржник ОСОБА_2 добровільно рішення суду не виконав, та оскільки виникла необхідність у проведенні виконавчих дій, спрямованих на винесення постанови про опис та арешт майна, з метою подальшої його реалізації, державний виконавець просив надати дозвіл на примусове входження до квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2.

У судове засідання представник Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області не з'явився, про дату, час і місце розгляду подання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Згідно вимог ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується су3дом за місцезнаходження житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа Октябрського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2016 року державним виконавцем ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження № 51816434 про стягнення з ОСОБА_2 користь ОСОБА_3 завданих збитків у розмірі 9575,56 грн. щодо укладення кредитного договору від 09 вересня 2014 року на встановлення ПВХ конструкції у вигляді балкону французького типу та пеню у розмірі 113 179,50 грн., а всього 122752,06 грн..

У подані державний виконавець посилався на те, що у добровільному порядку боржник ОСОБА_2 рішення суду не виконав.

В ході провадження виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що боржнику ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, загальною площею 43 кв.м., житловою площею 24,3 кв.м., що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26 червня 2018 року.

26 грудня 2017 року державним виконавцем був складений акт про те, що за місцем знаходження майна боржника, а саме: АДРЕСА_2, двері ніхто не відчинив.

12 квітня 2018 року державним виконавцем був складений акт про те, що за місцем знаходження майна боржника, а саме: АДРЕСА_2, за свідченням сусідів близько 2 років ніхто не проживає.

В обґрунтування подання державним виконавцем було надано акт державного виконавця від 01 березня 2017 року, від 18 вересня 2017 року, від 26 грудня 2017 року, від 12 квітня 2018 року. Також було надано копію виклику державного виконавця по обовязок зявитися до державного виконавця на 12 липня 2017 року 14 год. 00 хв.. Однак в обґрунтування подання державним виконавцем не надано доказів на підтвердження того, що державним виконавцем дійсно відправлялись і боржником ОСОБА_2 були отримані постанова про відкриття виконавчого провадження № 51816434 від 29 липня 2016 року, а також виклик державного виконавця на 12 липня 2017 року, а отже державним виконавцем не доведено, що ним відповідно до вимог ст.18 Закону України «Про виконавче провадження були вжиті всі можливі та необхідні заходи для виконання виконавчого документу.

Положенням ст. 124 Конституції України передбачено, що судові рішення є обов'язковими для виконання на всій території України.

Вирішуючи питання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника суд повинен встановити, що боржник повідомлений про наявність виконавчого провадження, отримати повідомлення про необхідність бути присутнім при проведенні виконавчих дій та встановити обставини створення перешкод у проведенні виконавчих дій.

З доданих до подання документів суд не вбачає, що боржник ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про примусове входження до його домоволодіння та був обізнаний про вчинення державним виконавцем виконавчих дій.

Відповідно до конституційних положень права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Так, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.1 ст. 64 Конституції України).

Кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ч. ч.1, 2 ст. 30 Конституції України). Гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України рішення суду є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

В той же час, державним виконавцем не надано належних доказів того, що боржник умисно не виконує рішення суду та ігнорує виклики державного виконавця, а саме не надано доказів про належне вручення вказаних викликів боржнику.

До клопотання не додано доказів на підтвердження того, що боржнику направлялись будь-які повідомлення про вручення процесуальних документів та викликів до державного виконавця.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні докази, що боржник був обізнаний щодо проведення виконавчих дій, та що всі необхідні і передбачені законом дії були державним виконавцем вжиті, суд не вбачає підстав для задоволення подання державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про примусове входження до житла.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подання державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 439 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня винесення ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук