Ухвала

09 липня 2018 року

м. Київ

справа № 127/24188/17

провадження № 61-38024ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Вінницької області від 23 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих простроченням виконання грошового зобов'язання,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у вигляді інфляційних втрат та 3 % річних, що виникла в результаті прострочення виконання грошового зобов'язання відповідачем, а також 20 000 грн моральної шкоди. Зазначила, що в березні 2001 року вона позичила ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2 600 доларів США. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 11 вересня 2001 року на з ОСОБА_1 її користь була стягнута сума позики в розмірі 14 085 грн (відповідно до курсу гривні до долара США на день позики) та 140 грн судових витрат. Вказуючи на те, що рішення суду примусово виконане і грошові кошти сплачені відповідачем лише 30 вересня 2017 року, а надмірно тривале невиконання рішення суду привело до знецінення грошових коштів, неодноразово змінюючи позовні вимоги та посилаючись на статті 22, 625 ЦК України, просила стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 86 073,83 грн боргу з урахуванням індексу інфляції і 3 % річних за час прострочення виконання рішення.

05 грудня 2017 року ОСОБА_3 подала до суду заяву про зміну предмета позову, в якому посилаючись на правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-36736вов10 викладену у постанові від 28 березня 2012 року, просила стягнути з відповідача на свою користь прямі збитки, заподіяні тривалим неповерненням грошових коштів відповідно до статей 611, 612, 623 ЦК України. Вказувала, що збитки полягають у тому, що на час виконання грошового зобов'язання відповідачем повернута нею сума 14 085 грн по курсу складає всього 539,11 доларів, при позиці 2 600,89 доларів США, а різниця є збитками в розмірі 2 060,89 доларів х 26,1264 = 53 843,64 грн. Крім того, ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача на свою користь 3 % річних від вказаної суми за три роки, що складає 4 845,92 грн.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2018 року у задоволення позову ОСОБА_3 відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 23 квітня 2018 року заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 кошти на відшкодування збитків, завданих простроченням виконання грошового зобов'язання у розмірі 54 659,98 грн. Вирішено питання про судові витрати.

11 червня 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Вінницької області від 23 квітня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить указане судове рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залиши в силі рішення суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення збитків, завданих простроченням виконання грошового зобов'язання у розмірі 58 689,56 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює ціну позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ураховуючи, що оскаржуване судове рішення прийняте у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Вінницької області від 23 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих простроченням виконання грошового зобов'язання відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак