Справа № 357/6408/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Цуранова А. Ю. ,

при секретарі Солом'яна Л. М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2017 року позивач через свого представника звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із зазначеною вище позовною заявою, в якій просив: 1) встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в період з 01.10.2014 року по 09.04.2017 року; 2) визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 майно, а саме однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею - 35,2 кв.м., жилою площею 17,3 кв.м.; 3) поділити майно, а саме: визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_2, що знаходиться в м. Біла Церква Київської області, загальною площею 35,2 кв.м., жилою площею 17,3 кв.м.; 4) залишити за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 17,3 кв.м.

В обґрунтування позову вказував, що з 2008 року позивач мав близькі стосунки з відповідачем, внаслідок чого в них народилась дочка ОСОБА_5. Починаючи з жовтня 2014 року вони почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу по вул. Луговій, буд. 43 в м. Біла Церква, у батьків відповідачки, а 12.11.2015 року ними за спільні кошти придбано квартиру АДРЕСА_3.

В період проживання з ОСОБА_4 позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 та в цей період в них народився спільний син, тому позивач не мав можливості розлучитись з ОСОБА_6 до виповнення одного року дитини, отже не мав можливості офіційно зареєструвати відносити з відповідачем.

09.03.2014 року позивач був направлений до зони АТО. За час його перебування в зоні АТО, відповідачка постійно підтримувала з ним зв'язок, надсилала посилки.

У 2015 році позивач отримав поранення, в звязку з чим повернувся додому. Згідно довідки Білоцерківського міжрайонного МСЕК від 03.05.2017 року йому була встановлена інвалідність 3 групи.

Позивач вказував, що 12.11.2015 року ними за спільні кошти придбано квартиру № 149 по вул. Некрасова в буд. 83 у м. Біла Церква, в якій вони проживали разом. В лютому 2017 року між ними склались неприязні стосунки та після сварки позивач поїхав проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1. В цей час позивачка змінила замки в квартирі та припинила з ним спілкування, та заборонила спілкуватись з донькою. На даний час квартира знаходиться у користуванні, володінні та розпорядженні відповідачки. Враховуючи те, що відповідачка відмовляється в добровільному порядку розділити спільне майно, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом

27.06.2017 року судом відкрито провадження у даній справі.

02.08.2017 року відповідач ОСОБА_4 подала до суду заперечення на позов, в яких зазначила, що вони з позивачем не проживали однією сім`єю, оскільки в них був у кожного свій особистий бюджет, спільне господарство вони не вели, тому їх стосунки не можна називати сім`єю. Можливо саме з цих причин їх спільне життя не склалось, при цьому квартира АДРЕСА_4 була придбана нею за кошти від продажу іншої квартири, отже квартира на яку претендує позивач являється її особистою власністю

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги в повному обсязі та пояснив суду, що в 2008 році познайомився з ОСОБА_4 та почав з нею спілкування. Від спільних відносин у них народилась дочка ОСОБА_5. Спочатку вони проживали періодично в м. Біла Церква по вул. Лугова, 43. В березні 2014 року він був направлений до зони АТО. У 2015 році повернувся з пораненням, після чого почав проживати з ОСОБА_4 однією сім`єю, разом вони чекали надходжень коштів від отриманого поранення з метою придбання власного житла. В листопаді 2015 року ними за кошти батьків відповідачки та його кошти від поранення була придбана спірна квартира, її вартість становила 17 тисяч дол. США, його частка за квартиру становила 7 тисяч дол. США та 50 тисяч грн. Цю квартиру вони шукали та оформляли разом, з його ініціативи оформили на ОСОБА_4, після ремонту почали проживати в цій квартирі. Крім того, в 2015 році разом вони їздили відпочивати на море. Після сварки, яка сталась між ними в лютому 2017 року, відповідач припинила з ним спілкуватися та не надає доступ до квартири. За квартирою та дитиною вони доглядали разом. Коли він перебував на фронті, то передавав їй кошти. Аліна підробляла, але основний заробіток був його, вона також збувала його кролів. Ремонт у квартирі робили за його бойові кошти, в зв'язку з чим він жодного разу навіть не проходив реабілітацію після поранення.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, пояснивши, що відповідач в своїх запереченнях на позов визнає факт спільного проживання однією сім`єю з позивачем, однак розуміє це по-своєму. Крім того, наданий відповідачем договір про дарування грошових коштів від 27.10.2015 року нотаріально не посвідчений, тому не може бути достатнім і достовірним, оскільки матір відповідача може надати будь-які покази заради доньки. Факт спільного проживання однією сім`єю доводиться зібраними по справі доказами, при цьому наявні докази майнового стану позивача та відсутні такі докази щодо відповідача.

Відповідач в судовому засіданні в задоволенні позову просила відмовити, пояснивши, що дійсно в 2008 році познайомилась з ОСОБА_3, періодично проживала з ним, але їх стосунки не можна називати сім`єю, одружуватись він ніколи їй не пропонував, а також ніколи не ставився до неї як до своєї жінки, він не надавав їй коштів та не допомагав по дому, спільного бюджету в них ніколи не було, в звязку з чим між ними виникали сварки, він навіть піднімав на неї руку. В листопаді 2015 року вона за власні кошти придбала квартиру. В 2017 році після сварки вона зібрала його речі та відправила в село Чепеліївка. Трикімнатну квартиру вона разом з батьками та сестрою продали за 24 тисячі дол. США, 4 тисячі дол. США були її кошти, а інша частина з продажу в розмірі 13 тисяч дол. США подарована їй батьками. Кошти, які позивач отримав за поранення витрачалися ним на погашення особистого кредиту, він також платив за своє навчання та будував в селі сараї для розведення кролів. З 2014 року вона працює у фітнес клубі «Актив». Дитина постійно проживає з нею та знаходиться на її утриманні.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, пояснивши, що позивачем не було доведено які саме права та обов'язки сторони мали як подружжя, покази свідків не доводять існування сім'ї, при цьому відповідач навіть зареєстрований за іншою адресою. Сторони по справі ніколи не проживали однією сім`єю, квартира являється особистою власністю відповідача, оскільки придбана за її особисті кошти та кошти її родини.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява N 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Так, судом встановлено, що з 09.08.2003 року по 19.02.2013 року позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6

З 02.03.2004 року по 20.09.2016 року позивач був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

З 20.09.2016 року зареєстрованою адресою проживання позивача є с. Чепеліївка, вул. Жовтнева, буд. 153.

Відповідно до копії посвідчення серії АБ 53634 виданого 23.05.2015 року позивач ОСОБА_3 має право на пільги учасників бойових дій.

03.05.2017 року позивачу встановлена третя група інвалідності з 01.05.2017 року - поранення пов`язане з виконанням обовязків військової служби.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, а також копії договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 12.11.2015 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_7, власником квартири АДРЕСА_3 являється відповідач ОСОБА_4.

07.09.2016 року між ФОП ОСОБА_8 та ОСОБА_3 укладено договір № 6329/сс про замовлення конструкції з ПВХ системи «Open Teck 60». Загальна вартість робіт становить 4 973 грн., адреса замовника вказана: АДРЕСА_5.

Відповідно до виписки по картці/рахунку № 346829 і додатковим рахункам позивача за період 01.06.2015 року по 30.11.2015 року усього витрат: 184 401 грн., усього надходжень: 184 497,34 грн.

Згідно листа Комунального закладу БМР «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» № 477 від 27.06.2017 року, 09.01.2016 року зафіксовано виклик невідкладної медичної допомоги за адресою: АДРЕСА_6 щодо ОСОБА_3, з підстав звернення зі скаргами вказаної особи на болі в правій нозі після оперативного втручання.

Відповідно до наявної у справі копії договору купівлі-продажу квартири від 27.10.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_7 в реєстрі № 1984, ОСОБА_9 (1/7 частка), ОСОБА_10 (3/7 частки), ОСОБА_4 (1/7 частки) та ОСОБА_11 (до зміни прізвища ОСОБА_4, 1/7 частки) продали квартиру під № 4, що розташована в м. Біла Церква по вул. Сломчинського, буд. 5.

Згідно копії свідоцтва виданого 18.10.2011 року про народження ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьками останньої вказані позивач та ОСОБА_13.

27.03.2018 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області визнано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 батьком малолітньої ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно довідки Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради № 3950 від 07.07.2017 року про склад сім`ї, відповідач ОСОБА_14 та її дочка ОСОБА_12 проживають та зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідно до копії угоди про завдаток № 3 від 10.10.2015 року, укладеної між продавцем ОСОБА_10 та покупцем ОСОБА_15, продавець зобовязується продати покупцю, а покупець зобовязується купити у продавця квартиру за адресою: АДРЕСА_7 , продаж зазначеної квартири буде вчинено за ціною: 544 800 грн., що в еквіваленті становить: 24 000 дол. США (п.1.1).

Відповідно до копії довідки ПАТ «Росава» № 162 від 02.11.2017 року позивач ОСОБА_3 працює у Приватному акціонерному товаристві «Росава» з 17.06.2001 року, займає посаду дробильник. Загальна сума нарахованого доходу за період з січня 2014 року по вересень 2017 року становить 233 833,87 грн.

Позивачем надані копії фотокарток на підтвердження спільного відпочинку з відповідачем та їх дочкою.

Відповідно до наданої відповідачем копії договору дарування грошових коштів від 27.10.2015 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 передали у власність ОСОБА_4А грошові кошти в сумі 13 000 дол. США, що станом на 27.10.2015 року становить 300 000 грн. для купівлі власної квартири.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 надав покази про те, що разом з ОСОБА_3 служили в 72-й бригаді, багато часу проводили разом. З ОСОБА_4 він познайомився в серпні 2014 року коли приїжджав зі своєю дружиною до них у гості, в той час вони проживали як одна сім`я в м. Біла Церква по вул. Луговій в літній кухні. Також був у них в гостях навесні 2015 року, в той час між ними (сторонами) були добрі стосунки.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні надав покази, що із сторонами по справі знайомий десь з 2013-2014 років, неодноразово ходив до них в гості на вул. Лугову, вони проживали як спільна родина. Після придбання квартири вони приходили замовляти меблі, ОСОБА_4 називала себе дружиною ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні надав покази, що ОСОБА_3 знає зі школи, ОСОБА_4 десь 5 років. Йому відомо, що вони проживали в громадянському шлюбу на вул. Луговій у приватному будинку. Два рази він ходив до них у гості та вони приходили разом до нього в гості на Новий рік.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_19 надав покази про те, що являється рідним братом ОСОБА_3. Його брат та ОСОБА_4 проживали в громадянському шлюбі. Коли брат перебував в АТО, він двічі завозив ОСОБА_4 кошти від ОСОБА_3. Після повернення з АТО вони разом чекали надходження коштів за поранення ОСОБА_3 з метою придбати квартиру. Від їх спільних відносин є дитина. Він (свідок) разом з ними їздив до лісу на пікнік, зустрічались на Новий рік, всі були щасливі, відносини між ними (сторонами) були наче як в молодят, постійно обіймали один одного, також він (свідок) був на дні народження дочки ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні надав покази про те, що з ОСОБА_20 познайомився перебуваючи в зоні АТО. В 2015 році був у гостях в будинку у ОСОБА_20 та ОСОБА_4, цей будинок складається з двох частин. В ньому вони проживали як чоловік та дружина. Отримавши 180 тисяч грн. ОСОБА_20 хвалився, що придбав на них квартиру.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні надала покази, що являється матір`ю відповідачки, ОСОБА_20 не пропонував одружитись з ОСОБА_4, оскільки йому було так зручно, ОСОБА_4 їздила в шпиталь до ОСОБА_20, після поранення кинулась йому на допомогу, тому вони прийняли його до себе. В них (у сторін) дуже запальні характери, тому між ними були різні побутові конфлікти. Справжньої родини в них не було так само як і спільного бюджету. ОСОБА_21 по вул. Сломчинського належала всій їхній сім`ї, вказана квартира була продана за 24 тисяч дол. США з метою придбання квартири для ОСОБА_21. Аліна придбала спірну квартиру за 17 тисяч дол. США, з яких 13 тисяч дол. США було подаровано нею (свідком) та її чоловіком ОСОБА_21 для придбання їй житла, оскільки ОСОБА_20 був не благонадійним. Іншій дочці також дали кошти на купівлю квартири. До придбання спірної квартири ОСОБА_20 періодично проживав з ОСОБА_21, після сварок їхав жити в село, після примирень знову повертався.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні надала покази, що являється сестрою ОСОБА_21, їй відомо, що вона у ОСОБА_20 була в якості «любовниці». Навіть року вони разом не проживали. ОСОБА_21 придбала за кошти батьків. В квартирі ремонт робив батько. Аліна працювала, самостійно забезпечувала дитину.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні надав покази про те, що сторін по справі знає давно, він є чоловіком ОСОБА_22. Йому відомо, що після поранення ОСОБА_23 разом з ОСОБА_21 проживали в її матері. В 2017 році він завіз речі позивача у село. На його думку це не була сімейна пара. Він (свідок) був одного разу у них в гостях на Некрасова.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_24 надала покази, що ОСОБА_18 являється її племінником, вони (сторони) проживали разом, двічі вони були в неї в гостях, вона (свідок) двічі були в них у гостях на вул. Луговій, а також була в них в квартирі по вул. Некрасова.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_25 надала покази про те, що вона є власником клубу «Актив» та роботодавцем ОСОБА_21, яка працює в неї майстром манікюру, ОСОБА_21 працює в неї з жовтня 2014 року, вперше ОСОБА_23 вона побачила рік назад.

За приписами частини 2 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

Згідно з частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами статей 76 -81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що стаття 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, потрібно встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

За змістом вказаної правової норми вбачається ознака подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї, наявність усталених відносини, що притаманні подружжю, спільне проживання.

Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1026цс15 від 23.09.2015 року.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що під час застосування ст. 74 СК України, яка регулює поділ майна осіб, що проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, сам факт проживання сторін без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету, на думку суду, не є підставою для визнання права власності на частину майна за кожною із сторін.

В рішенні суду від 27.03.2018 року у справі № 357/6411/17 про визнання батьківства наведені обставини, що встановлені судом, а саме: позивач (ОСОБА_3М.) з 2008 року був знайомий з відповідачкою (ОСОБА_4А.), мав з нею епізодичні інтимні стосунки, на той час перебував у зареєстрованому шлюбі та проживав з ОСОБА_6 Крім того, з 2008 року, за час спілкування ОСОБА_3 та відповідачки, у позивача народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 від стосунків з відповідачкою та син ОСОБА_26, 30.10.2011 року в шлюбі з ОСОБА_6

З наданих в судовому засіданні показів свідків, як зі сторони позивача, так і сторони відповідача, судом не встановлено ознак спільного проживання сторін однією сім`єю у вказаний в позові період, за якими чоловік та жінка проживають разом, ведуть спільне господарство та мають єдиний бюджет.

Спільний відпочинок сторін, про який вказував позивач, а також придбання ним вікна, на думку суду, не доводить факт спільного проживання як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу протягом певного періоду.

Крім того, суду не надано документальних доказів, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі, тощо.

В судовому засіданні не встановлено, а позивачем не надано доказів спільного проживання з відповідачем однією сімєю, враховуючи заперечення відповідача з цього приводу, а також відомості про зареєстроване місце проживання позивача.

Допитані в судовому засіданні свідки сторони позивача, враховуючи протилежні за змістом покази свідків сторони відповідача, беззаперечно не підтвердили факт перебування позивача та відповідача у фактичних шлюбних відносинах, а також внесення позивачем грошових коштів на спірну квартиру.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт спільного проживання з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01.10.2014 року по 09.04.2017 рік, в тому числі і наявність спільного бюджету, внаслідок чого була придбана спірна квартира, отже заявлений позов є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 (адреса: Київська область, Білоцерківський район, с. Чепиліївка, вул. Жовтнева, 135) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_27