Справа №336/3572/18
пр.№2/336/2149/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2018 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Голубкової М.А.

секретаря судового засідання Когут С.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) про усунення перешкод у здійсненні прав власника шляхом визнання особи такою, що втратила права користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу від 27.05.1989 року посвідченому державним нотаріусом п'ятої Запорізької державної нотаріальної контори, зареєстрованому в реєстрі за № 3-2338, в БТІ за № 32715 від 06.06.1989 року останній є власником житлового будинку, за адресою АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1996 року зареєстрований у спірному будинку як член сім'ї власника - син.

Посилаючись на те, що відповідач з 2014 р.в будинку не мешкає, виїхав з усіма особистими речами, відносин з сім'єю не підтримує, участі в оплаті за будинок не приймає, реєстрація його проживання порушує права власника та змушує нести додаткові витрати на утримання житла, позбавляє можливості продати його чи обміняти, позивач просить суд з підстав, передбачених ст.405 ч.2 ЦК України, визнати відповідача втратившим право користування спірним будинком.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує на зазначених обставинах.

Відповідач згідно письмової заяви заявлений позов визнає в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі, додатково вказавши, що постійно проживає в іншій країні, на спірне житло не претендує, комунальні платежі не сплачує.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв'язку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України.

За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як вказує ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Суд вважає за можливе розглядати справу у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін, на підставі ст. 206 ЦПК України, суд приймає визнання відповідачем позову, яке не суперечить змісту закону та не порушує права сторін, тому ухвалює рішення про задоволення позову.

Всебічно вивчивши обставини справи, врахувавши позицію відповідача, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі договору купівлі-продажу від 27.05.1989 року посвідченому державним нотаріусом п'ятої Запорізької державної нотаріальної контори, зареєстрованому в реєстрі за № 3-2338, в БТІ за № 32715 від 06.06.1989 року останній є власником житлового будинку, за адресою АДРЕСА_1.

З наведеного суд встановив, що позивач набув право власності на спірний будинок у встановлений законом спосіб, з правочину, та підтвердив ці обставини належними допустимими доказами, які нічим не спростовані.

В спірному будинку у 1996 р. був зареєстрований відповідач ОСОБА_2, що підтверджено довідкою № 01-71/5258 від 17.07.2018 р. департаменту реєстраційних послуг, реєстрація відповідача була проведена як члена сім'ї власника.

Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Таким чином, за відповідачем як членом сім'ї позивача зберігається право на користування жилим приміщенням у спірній квартирі нарівні з її власниками, оскільки доказів про наявність іншої угоди між сторонами про порядок користування квартирою суду не надано.

Ст.47 Конституції України гарантує кожному право на житло.

Ст.9 ЖК України передбачає, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Як передбачено ст.405 ч.2 ЦК України,член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Згідно акту фактичного проживання, що складений 31.05.2018 року головою квартального комітету ОСОБА_3 в присутності свідків, за адресою АДРЕСА_1, фактично проживає позивач по справі ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_4, а всього двоє осіб.

Згідно наданої заяви, відповідач ОСОБА_2 з 2014 року спірним житлом не користується, та на час розгляду справи проживає на території м. Санкт-Перетербугру, Російської Федерації, визнав позовні вимоги та обставини викладені в позові.

З наведеного суд встановив, що відповідач ОСОБА_2 хоча і зареєстрований по АДРЕСА_1 проте своє право на користування цим житлом з 2014 р. не реалізовує, цього житла не потребував, участі у його утриманні не брав, перешкод для проживання позивач йому не створював.

За обставинами справи суд встановив,що відповідач відсутній у спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки без поважних причин, тому наявні передбачені законом підстави для визнання його таким, що втратив право на користування ним.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позов ґрунтується на законі, підтверджений доказами і підлягає задоволенню, оскільки правові підстави для користування спірним будинком відповідачем на час розгляду справи відсутні, його реєстрація створює перешкоди власнику для користування та розпорядження своїм майном, ці перешкоди необхідно усунути, визнавши відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

Керуючись ст.47 Конституції України, ст.ст. 405 ч.2 ЦК України, ст.9,156 ЖК України,ст.12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 265, 280, 284, 353, 355 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, втратившим право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, витрати по оплаті судового збору у розмірі 704,80 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Голубкова М.А.