04.05.2018 Єдиний унікальний номер 205/987/18
Єдиний унікальний номер судової справи:205/987/2018
Номер провадження: 2/205/1418/2018
04 травня 2018 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, -
ОСОБА_2 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (далі - Позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного Договору № б/н від 22.03.2006 року банк надав ОСОБА_3 (далі - Відповідач) кредит у розмірі 25 000 (двадцять пять тисяч) грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 30.11.2017 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 116 565 (сто шістнадцять тисяч пятсот шістдесят пять) грн. 06 коп., де заборгованість за тілом кредиту 24 981 (двадцять чотири тисячі девятсот вісімдесят одна) грн. 05 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 89 584(вісімдесят девять тисяч пятсот вісімдесят чотири) грн. 01 коп., заборгованість по пені та комісії 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.
У зв'язку з чим, позивач змушений звернутися до суду та просити стягнути з ОСОБА_1 за Договором № б/н від 22.03.2006 року у розмірі 116 565 (сто шістнадцять тисяч пятсот шістдесят пять) грн. 06 коп. та судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.
Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві представник ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог та просить здійснити розгляд справи за її відсутності.
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать судові повістки (а.с. 29, 32, 34), про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. З наведеного вбачається, що не зважаючи на неодноразове повідомлення поштового відділення, про надходження судового листа, зазначене поштове відправлення відповідачем отримано не було (а.с. 35-37). Відсутність такого відповідача за зазначеною адресою та неотримання поштового відправлення слід розцінювати як належне повідомлення про день та час розгляду справи по суті такої особи.
У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про часткове задоволення позову з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 22.03.2006 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 25 000 (двадцять пять тисяч) грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.12).
Судом також встановлено, що означений кредитний договір між сторонами було укладено в спосіб подання письмової згоди Відповідача на надання відповідної платіжної картки та видачі Позивачем Відповідачу такої картки. Вказані дії сторін не суперечать загальним засадам цивільного законодавства щодо способу укладання договору, а відтак породжували відповідні договірні зобов'язання для сторін по справі.
Позивач наголошує, що в порушення умов вказаного кредитного договору, Відповідач допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за ним,, ОСОБА_1, станом на 30.11.2017 року за таким договором виникла заборгованість у загальному розмірі 116 565 (сто шістнадцять тисяч пятсот шістдесят пять) грн. 06 коп., де заборгованість за тілом кредиту 24 981 (двадцять чотири тисячі девятсот вісімдесят одна) грн. 05 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 89 584(вісімдесят девять тисяч пятсот вісімдесят чотири) грн. 01 коп., заборгованість по пені та комісії 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.
У звязку із тим, що отримання у кредит грошових коштів Відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобовязання повернуті такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначеними у кредитному договорі, та сплачувати відсотки за користування кредитом, то позов в цій частині ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.
Разом із цим, у справі, що розглядається, суд звертає увагу на те, що Умови та Правила надання банківських послуг, які Позивач надає суду на обґрунтування своїх вимог не містить підпису Відповідача. У матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які б підтверджували, що саме з даними Умовами була ознайомлена відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили відповідальність при порушенні договірних зобовязань, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо відповідальності за порушення зобовязання, не змінювались. У заяві позичальника також відсутні дані про те, з якими саме Умовами був ознайомлений такий учасник справи.
Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови та Правила надання банківських послуг, неможна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву.
При цьому, відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відтак, суд вважає, що оскільки Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, а в Анкеті-заяві позичальника відсутня домовленість щодо сплати штрафів за невиконання договору, то вимоги банку в цій частині задоволенню не підлягають. Аналогічні за своїм змістом правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року (справа № 578/132/16-ц, провадження № 61-3836св18).
Враховуючи зазначені обставини та надані суду докази суд приходить до висновку, що заборгованість по тілу кредиту станом на 30.11.2017 року становить 24 981 (двадцять чотири тисячі девятсот вісімдесят одна) грн. 05 коп. та підлягає стягненню з Відповідача.
Згідно частини першої статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним судом України у справі №6-1412цс16.
У зв'язку з викладеним та відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК відповідач зобов'язаний сплатити позивачу відсотки за користування кредитом у розмірі, визначеному відповідно до частини першої статті 1048, частини другої статті 1054 ЦК, тобто на рівні облікової ставки Національного банку України.
Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості, відповідач не виконує свої зобовязання за кредитним договором з 30.06.2006 року. Отже, розмір процентів за період з 30.06.2006 року по 30.11.2017 року, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи із суми поточної заборгованості у розмірі 24 981 (двадцять чотири тисячі девятсот вісімдесят одна) грн. 05 коп., облікової ставки НБУ та кількості днів прострочення за спірний період становить 42 258 (сорок дві тисячі двісті пятдесят вісім) грн. 73 коп., що розраховується наступним чином:
з 30.03.2006року по 09.06.2006року (ставка НБУ 9,5%, кількість днів 72) -468,13грн;
з 10.06.2006року по 31.05.2007року (ставка НБУ 8,5%, кількість днів 359) -2088,48грн;
з 01.06.2007року по 31.12.2007року (ставка НБУ 8,0%, кількість днів 573) -3137,34грн;
з 01.01.2008року по 29.04.2008року (ставка НБУ 10,0%, кількість днів 120) -821,29грн;
з 30.04.2008року по 14.06.2009року (ставка НБУ 12,0%, кількість днів 411)-3375,52рн;
з 15.06.2009року по 11.08.2009року (ставка НБУ 11,0%, кількість днів 60) -451,71грн;
з 12.08.2009року по 07.06.2010року (ставка НБУ 10,0%,кількість днів 303)-2125,61грн;
з 08.06.2010року по 07.07.2010року (ставка НБУ 9,5%, кількість днів 63) -409,62грн;
з 08.07.2010року по 09.08.2010року (ставка НБУ 8,5%, кількість днів 33) -191,97грн;
з 10.08.2010року по 22.03.2012року (ставка НБУ 7,75, кількість днів 591) -3134,77грн;
з 23.03.2012року по 09.06.2013року (ставка НБУ 7,5%, кількість днів 444) -2279,09грн;
з 10.06.2013року по 12.08.2013року (ставка НБУ 7,0%, кількість днів 64) -306,61грн;
з 13.08.2013року по 14.04.2014року (ставка НБУ 6,5%, кількість днів 245) -1089,92грн;
з 15.04.2014року по 16.07.2014року (ставка НБУ 9,5%, кількість днів 93) -604,67грн;
з 17.07.2014року по 12.11.2014року (ставка НБУ12,5%,кількість днів 119)-1014,39 грн;
з 13.11.2014року по 05.02.2015року (ставка НБУ14,00%, кількість днів 85) -814,45грн;
з 06.02.2015року по 03.03.2015року (ставка НБУ 19,5%, кількість днів 26)-345,74 грн;
з 04.03.2015року по 27.08.2015року (ставка НБУ30,0%, кількість днів177)-3634,22 грн;
з 28.08.2015року по 24.09.2015року (ставка НБУ 27,0%, кількість днів 28) -517,41 грн;
з 25.09.2015року по 21.04.2016року(ставка НБУ22,0%, кількість днів 210)-3161,98 грн;
з 22.04.2016року по 26.05.2016року (ставка НБУ 19,0%, кількість днів 35) -455,13 грн;
з 27.05.2016року по 23.06.2016року (ставка НБУ 18,0%, кількість днів 28) -344,94 грн;
з 24.06.2016року по 28.07.2016року (ставка НБУ 16,5%, кількість днів 35) 395,24 грн;
з 29.07.2016року по 15.09.2016року (ставка НБУ 15,5%, кількість днів 49) -519,81 грн;
з 16.09.2016року по 27.10.2016року (ставка НБУ 15,0%, кількість днів 42) -431,17 грн;
з 28.10.2016року по 13.04.2017року (ставка НБУ14,0%,кількість днів 168)- 1609,73грн;
з 14.04.2017року по 25.05.2017року (ставка НБУ 13,0%, кількість днів 42) -373,68 грн;
з 26.05.2017року по 26.10.2017року (ставка НБУ 12,5%,кількість днів 154)-1317,49грн;
з 27.10.2017року по 30.11.2017року (ставка НБУ 13,5%, кількість днів 35) -323,38 грн.
Вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по пені та комісії - 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. задоволенню не підлягають, оскільки сама Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, яка підписана відповідачем, таких умов не містить, а інших угод з цього приводу між сторонами, як зазначалось вище, укладено не було.
Згідно до частини другої статті 89 ЦПК жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
У звязку із викладеним, суд приходить до висновку про те, що вимоги Позивача підлягають частковому задоволенню, а з Відповідача підлягає стягненню за Договором № б/н від 22.03.2006 року лише заборгованість за тілом кредиту - 24 981 (двадцять чотири тисячі девятсот вісімдесят одна) грн. 05 коп. та заборгованість по процентам за користування кредитом 42 258 (сорок дві тисячі двісті пятдесят вісім) грн. 73 коп., а всього разом 67 239 (шістдесят сім тисяч двісті тридцять девять) грн. 78 коп.
Суд також зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з'явився, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 016 (одна тисяча шістнадцять) грн. 39 коп. (67 239 грн. 78 коп. х 1762 грн. : 116 565 грн. 06 коп.).
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 526, 527,530, 615, 625, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141,258, 259, 263, 265, 280 ЦПК України, суд,-
1. Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
3. В задоволені позовних вимог щодо стягнення суми заборгованості по пені та комісії у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Мовчан Д.В.