Справа №204/3618/18
Провадження №2/204/1232/18
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

12 липня 2018 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Книш А.В.,

при секретарі Подвижній О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до відповідача з позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування даного позову зазначила, що власниками зазначеної вище квартири є вона та третя особа ОСОБА_3 Відповідач є донькою позивача та онукою третьої особи ОСОБА_3 З травня 2015 року відповідач разом з родиною проживає в США, однак досі значиться зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Знятись з реєстрації в добровільному порядку відповідач не бажає, так як не може приїхати до України. Враховуючи викладене, та те, що у вказаній квартирі проживає її мати третя особа ОСОБА_3, яка є особою похилого віку та їй важко сплачувати надмірні житлово-комунальні послуги, позивач змушена була звернутися до суду із даною позовною заявою.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2018 року у даній цивільній справі відрите провадження за правилами скороченого позовного провадження та залучено в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3.

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов. Позивач додатково пояснила, що на момент виїзду з країни відповідач не заперечувала проти того, щоб її зняли з місця реєстрації за вказаною в позові адресою.

Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність, а також відзив не подавала, у звязку із чим, суд, враховуючи згоду позивача та її представника, ухвалив відповідно до ч.4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Третя особа, ОСОБА_3, у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на те, що відповідач дійсно не проживає за вказаною в позові адресою з травня 2015 року та не бере участі у витратах по утриманню квартири та сплаті комунальних послуг.

Вислухавши пояснення позивача та її представника, третю особу, свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини.

Позивач та третя особа ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 17 березня 2003 року, є власниками квартири АДРЕСА_2 (а.с.6-7,20).

Відповідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 06 квітня 2018 року, виданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур, вбачається, що в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані відповідач та третя особа (а.с.12).

Також довідкою, наданою підрозділом ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській областівід 13 червня 2018 року, встановлено, що відповідач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.35).

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_3, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 одна вже більше 10 років. Знає, що до третьої особи ОСОБА_3 приходить тільки дочка, яка є позивачем по справі. Одного разу близько 5 років назад вона бачила на балконі якусь дівчину та вважає, що це мабуть була її онука. Також свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона брала участь у складанні акту про не проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1, та будь-яких речей, окрім речей третьої особи ОСОБА_3, у квартирі вона не бачила.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що з 2006 року являється сусідкою третьої особи ОСОБА_3, яка проживає одна, в квартирі крім третьої особи ОСОБА_3 вона ніколи нікого не бачила, чужих речей у квартирі вона також не бачила.

Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 04 липня 2018 року, встановлено, що відповідач за адресою: АДРЕСА_1, з травня 2015 року не проживає, її особисті речі не виявлені.

Дослідженими в судовому засіданні доказами поважні причини відсутності відповідача за місцем реєстрації не встановлені.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, спроб вселитися не робила і ніхто не перешкоджав її проживанню або вселенню до нього, а тому вимоги позивача щодо визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є законними та обґрунтованими.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останньої на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 142, 264, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_5 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5. кв.25), третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5. кв.25) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: