Справа № 357/506/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Цуранова А. Ю. ,

при секретарі Солом'яна Л. М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біла Церква в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що згідно ухвали Білоцерківського міськрайонного суду від 18.04.2015 року за її дочкою ОСОБА_6 визнано право власності на 5/18 частин квартири АДРЕСА_1. За відповідачем визнано 13/18 частин вказаної квартири.

Дана квартира складається з 3-ох жилих кімнат, кухні, ванної, туалету, коридору, та балкону. Між сторонами виникають непорозуміння з приводу користування квартирою, а тому позивач просив суд, з урахуванням уточненої заяви від 21.03.2018 року, встановити порядок користування вказаною квартирою та виділити ОСОБА_4, в інтересах якої діє позивач кімнату (2-а) площею 9,4 кв.м, а відповідачу залишити в користуванні дві інші житлові кімнати площею 17,2 кв.м (1-а) і житлову кімнату площею 7,7 кв.м (3-а) та балкон площею 0,8 кв.м. Залишити в загальному користуванні сторін: кухню площею 5,4 кв.м, ванну кімнату 2,0 кв.м, туалет 0,9 кв.м, коридор 4,8 кв.м.

24.04.2018 року відповідач подав до суду відзив, в якому вказав, що ні позивач, ні ОСОБА_4 не звертались до нього з пропозицією домовитись про порядок володіння спірною квартирою. В квартирі проживає він із своєю дружиною та сином. ОСОБА_4 зі своєю матірю проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки кімната площею 17,2 кв.м. є прохідною, вхід у кімнату площею 9,4 кв.м, яку позивач просить виділити у користування ОСОБА_4, буде здійснюватись із кімнати площею 17,2 кв.м, тобто фактично кімната площею 17,2 кв.м. буде знаходитись у загальному користуванні, отже встановлення такого порядку користування є недоцільним. Просив відмовити в позові.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги.

В судовому засіданні представник відповідача в задоволенні позову просила відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

На підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.04.2015 року, за ОСОБА_6 визнано право власності на 5/18 частин квартири АДРЕСА_1. За ОСОБА_5 визнано 13/18 частин вказаної квартири.

Як слідує з технічного паспорту КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» та пояснень представників сторін, вказана вище квартира розташована на 4 поверсі пятиповерхового будинку та складається з 3-ох жилих кімнат, площею 17,2 кв.м, 9,4 кв.м, 7,7 кв.м., кухні площею 5,4 кв.м, ванної кімнати площею 2,0 кв.м, вбиральня - 0,9 кв.м, коридор - 4,8 кв.м, та балкон - 0,8 кв.м., житлова площа квартири становить 34,3 кв.м., а загальна площа - 48,2 кв.м.

З вказаного технічного паспорту вбачається, що кімната площею 9,4 кв.м. та кімната площею 7,7 кв.м. є ізольованими, при цьому кімната площею 17,2 кв.м. є прохідною для перших двох кімнат.

Згідно копії довідки Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради від 18.04.2018 року про місце проживання та склад сім'ї, відповідач проживає і зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до наявної у справі копії свідоцтва про шлюб між відповідачем та ОСОБА_8 02.08.2011 року зареєстровано шлюб.

При вирішенні даного позову суд виходить з наступного.

Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За приписами ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

За правилами ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року за №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

В судовому засіданні не встановлено, а позивачем не надано доказів про наявність між сторонами будь-яких домовленостей відносно порядку користування спільною квартирою.

Суттєвою обставиною при вирішенні питання визначення порядку користування приміщеннями квартири є той факт, що жила кімната площею 17,2 кв.м є прохідною і лише через неї можливий доступ до інших житлових приміщень квартири.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги про встановлення порядку користування спірним житловим приміщенням, на думку суду, порушуватимуть право приватної спільної часткової власності позивача.

Питання щодо перепланування квартири сторони не піднімали.

Отже, встановити порядок користування, який просить позивач, за даних умов неможливо.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про безпідставність заявленого позову та необхідність в його задоволенні відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити рішення суду до Апеляційного суду Київської області, в порядку встановленому законом, повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_9