Справа № 489/2571/17
Номер провадження 2/489/233/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

зал судових засідань №11

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання Супрун Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

08 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, яким просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по договору позики в розмірі 4 512 грн. 50 коп.

Вказувала, що 16.09.2016 року було укладено договір позики, згідно якого вона передала останньому грошові кошти в сумі 4 512 грн.50 коп. відповідач повинен був повернути грошові кошти двома платежами, спочатку 2 000 грн.00 коп. строком до 30.09.2016 року та другим платежем 2512 грн. 50 коп. строком до 20.10.2016 року. Проте відповідачі в добровільному порядку відмовляються повертати борг.

Відповідно до заяви, представник позивача заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просив про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не зявився. Про розгляд справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Своїм правом на подання відзиву не скористався.

Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Встановивши фактичні обставини, з'ясувавши взаємовідносини, які склались між сторонами, дослідивши надані докази, суд виходить з такого.

16 вересня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений Договір позики, за яким позивач передав у власність останньому на умовах повернення коштів в розмірі 4 512 грн. 50 коп. Відповідно до умов Договору позичальники зобовязались повернути всю суму позики двома платежами строком до 30 вересня 2016 року в розмірі 2000 грн. 00 коп. та до 20 жовтня 2016 року в розмірі 2 512 грн. 50 коп.

На підтвердження факту передачі грошових коштів було складено розписку, відповідно до якої ОСОБА_2 отримано від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 4 512 грн. 50 коп.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно розписки, яка є простим письмовим документом, між сторонами було укладено договір позики, який позивач виконав, а відповідач своєчасно не повернув позичене, тобто не виконав своїх зобовязань.

Згідно із положеннями ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобов'язанням.

Згідно ст. 525 ЦК України недопустима одностороння відмова від виконання зобов'язань, якщо інше не передбачене договором або законом.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за договором позики обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 141, 223, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, заборгованість за Договором позики від 16.09.2016 року в розмірі 4 512 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, номер та серія паспорта ЕО415041, місце реєстрації: м. Миколаїв, пров. 1-й Круговий, 2;

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області або через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 12.07.2018.

Суддя Н.С. Тихонова