АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 636/620/18 Головуючий суддя І інстанції Гуменний З. І.
Провадження № 22-ц/790/2703/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Скарги на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, що розглядаються в порядку цивільного судочинства
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року м. Харків.

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: Бровченко І.О., Бурлака І.В.,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській областіна ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 02 березня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області Погрібної Тетяни Сергіївни,

встановив :

21 лютого 2018 року ОСОБА_3 звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області суду зі скаргою на дії державного виконавця міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву ГТУЮ у Харківській області.

В обґрунтування скарги, ОСОБА_3 посилалась на те, що 20.02.2018 року нею було отримано витяг зі Звіту № 4886 про оцінку вартості квартири за адресою: АДРЕСА_1, в рамках виконання рішення суду у справі № 636/4484/14-ц, де відповідачем виступає ОСОБА_3, позивачем - АТ «Укрсоцбанк», предметом розгляду справи є стягнення боргу за кредитним договором в розмірі 198 824,42 грн.

Вказала, що рішенням суду у вказаній справі було ухвалено 25.02.2015 року в заочному порядку і ОСОБА_3 не була повідомлена та обізнана про розгляд вказаної справи та ухвалення рішення. Одразу коли вона дізналась про наявність зазначеного рішення, ознайомилась з матеріалами справи та 11.08.2017 року подала заяву про перегляд заочного рішення, яку прийнято до розгляду Чугуївським міським судом Харківської області, однак до теперішнього часу не розглянуто.

15.02.2018 року скаржник отримала повідомлення ДП «СЕТАМ» про призначення на 23.02.2018 року електронних торгів щодо належного їй нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1, з початковою ціною продажу майна 362 500,00 грн. Про наявність процедури публічних торгів та наявність оскаржуваної оцінки ОСОБА_3 дізналась тільки з вказаного листа 15.02.2018 року. ОСОБА_3 у скарзі зазначає, що не отримувала жодних повідомлень про призначення державним виконавцем суб'єкта оціночної діяльності, про визначення вартості майна та про складений ним висновок, тому у відповідності до чинного законодавства, оскільки вона не отримувала від державної виконавчої служби повідомлень щодо проведення оцінки майна, а також не була обізнана про результати такої оцінки, державний виконавець не має законної можливості передавати майно на реалізацію.

Вважала визначену вартість майна заниженою, необ'єктивною, а висновок про вартість нерухомого майна, на підставі якого визначено початкову вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1, - незаконним, та таким що не відповідає вимогам, оскільки, як їй відомо, вартість аналогічної квартири є, щонайменше, вдвічі більшою. Оскільки на теперішній час ОСОБА_3 не ознайомлена з оскаржуваною оцінкою та матеріалами виконавчого провадження, в неї немає можливості надати додаткові пояснення з цього приводу та зробити рецензування оцінки.

Крім того, оскаржуваний звіт є недійсним з огляду на порушення державним виконавцем Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", Національний стандарт № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, Національний стандарт № 2 "Оцінка нерухомого майна", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 року № 1442, якими визначено загальні засади оцінки майна.

Враховуючи те, що оцінку квартири було проведено без ознайомлення з об'єктом оцінки, оскільки відповідного огляду квартири за вказаною адресою не проводились та доступу до квартири державним виконавцем не забезпечувалось та з огляду на викладені вище норми, ОСОБА_3 вважає оскаржуваний звіт № 4886 від 06.12.2017 року недійсним, а оцінку про вартість нерухомого майна, складену за заявою Чугуївського ВДВС щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1, не відповідною вимогам чинного законодавства.

На підставі викладеного, ОСОБА_3 вважає, що оскаржуваний звіт не може бути об'єктивним та вірним, а вартість майна, визначена без проведення огляду оцінювачем цього майна, вказує на не відповідність встановленої таким звітом вартості майна його фактичній реальній вартості, що, на її думку, вказує на недійсність цього звіту, оскільки вартість квартири у 362 500,00 грн. оцінювачем визначена у два рази нижчою від ринкової вартості аналогічних квартир.

Враховуючи те, що ринкова вартість неправильно оціненого майна оскаржуваним звітом складає біля 650 000 грн., ОСОБА_3 вважає, що забезпечення вказаного виконавчого провадження шляхом арешту майна, реальна вартість якого складає біля 650 000 грн. суперечить ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та вважає, що реалізація квартири, реальна вартість якої складає біля 650 000 грн. за початковою ціною у 362 500, 00 грн. суттєво суперечить її інтересам.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_3 просила визнати недійсним звіт ТОВ «Альянс» № 4886 від 06.12.2018 року про оцінку трикімнатної квартири загальною площею 67,2 кв.м., житловою площею 44,4 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1; та зобов'язати старшого державного виконавця міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву ГТУЮ у Харківській області Погрібну Т.С. зупинити передачу на реалізацію квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 02 березня 2018 року скаргу ОСОБА_3 було задоволено. Визнано недійсним Звіт ТОВ «Альянс» № 4886 від 06.12.2017р. про оцінку трикімнатної квартири, загальною площею 67,2 кв.м., житловою площею 44,4 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 Стягнуто з міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області Погрібна Т.С. просить скасувати ухвалу та постановити нову якою відмовити у задоволенні скарги. При цьому вказала, що ухвала є необгрунтованою прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Чугуївський міський суд Харківської області не дослідив повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, чим порушив норми матеріального права, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; судом недоведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; порушено та неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права, суд не викликав у судове засідання представника ТОВ «Альянс» для повного з'ясування обставин та більш докладнішої інформації щодо надання оскаржуваного звіту про оцінку майна, суд порушив норми матеріального права, а прийняв скаргу заявниці до розгляду порушив норми процесуального права, так як вважав, що дана категорія справ розглядається в господарському суді.

Вказала, що на виконанні знаходяться виконавчі листи по справі № 636/4484/14-ц виданого 21.05.2015 р. Чугуївським міським судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" суми заборгованості за кредитним договором № 806/1-27/1-3/8-070 від 01.10.2008 р. в розмірі 198824,42 грн., з яких 133279,95 грн. - сума заборгованості за кредитним договором; 56756,11 грн. - сума заборгованості за відсотками: 1062,83 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; 7725,53 грн. - розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків. (ВП 49116535);

№ 636/4484/14-ц, виданого 21.05.2015 р. Чугуївським міським судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" судових витрат у сумі 1988,25 грн. (ВП 49115536№ 636/1293/17, виданого 18.05.2017 р. Чугуївським міським судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави в особі Чугуївського міського суду Харківської області судового збору у сумі 640,00 грн. (ВП № 54593579).

Звіт про оцінку майна боржника від 06.12.2017 року, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1, було виконано суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання ТОВ «Альянс» у відповідності Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Методикою оцінки майна, затвердженою Постановою КМУ від 10 грудня 2003 №1891 та Національним стандартом №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових затвердженим Постановою КМУ №1440 від 10 вересня 2003 року, тобто є таким, що відповідає чинному законодавству і підстав для визнання його недійсним немає.

В апеляційній скарзі посилається на п. 9.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати оцінку майна, визначену за результатами рецензування, до господарського суду в процесуальному порядку, передбаченому статтею 121-2- ГПК, незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець чи залучений ним суб'єкт оціночної діяльності) здійснювала відповідні дії, так само як і від того, ким здійснювалося рецензування звіту про оцінку майна. Тому, скарга ОСОБА_3 на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання недійсним звіту ТОВ «Альянс» № 4886 від 06.12.2018 року про оцінку трикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 повинна була розглядатися в Господарському суді Харківської області і не підлягала розгляду в Чугуївському міському суді Харківської області.

Вказала, на пункт 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» із змінами зазначено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Зазначила, що державним виконавцем, експерту було надано фотографії квартири зовнішнього виду, правовстановлюючі документи та технічну документацію. Те що опис квартири проводився при зачинених дверях не вплинуло на її оцінку при складанні звіту експертом, так як повне відображення її стану було надано в технічній документації. Опис квартири проводився при зачиненому приміщенні так як, боржником не було надано доступу до неї, хоча неодноразово ОСОБА_3 направлялись виклики державного виконавця, повідомлення про вихід державного виконавця для опису квартири. Коли боржниця з'явилась до державного виконавця для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, то від письмових пояснень та отримання будь-яких постанов відмовилась.

Вказала, що Державним виконавцем було заявлено клопотання № 14.15-19/3899 від 27.02.2018 року про залучення до справи у якості зацікавленої особи суб'єкта господарюванні «Альянс», але вказане клопотання не було розглянуто судом, чим було порушено процесуальні права.

Також державний виконавець зазначав, що на виконання вимог ухвали Чугуївського міського суду від 21.02.2018 року у справі № 636/620/18, державним виконавцем було направлено лист № 14.15-35/3627 до ДП «СЕТАМ» про зупинення проведення аукціону з продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3 (лот № 262278) на період розгляду скарги судом. На сьогоднішній день торги за лотом № 262278 зупинені.

Старшим державним виконавцем міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву ГТУЮ у Харківській області Погрібною Т.С. подано відзив на скаргу ОСОБА_3, в якому вона просила суд відмовити у задоволенні скарги, оскільки вважає обставини, викладені у скарзі, такими, що не відповідають дійсності.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Згідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, за відсутні всіх учасників справи .які належним чином повідомлялися про її розгляд, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи скаргу суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець був наділений законними повноваженнями, які передбачають можливість забезпечення доступу експерта до об'єкта оцінки для внутрішнього огляду, а з матеріалів виконавчого провадження, пояснень представника ДВС не вбачається, що державний виконавець скористався наданими йому правами щодо забезпечення доступу суб'єкта оціночної діяльності до майна, яке підлягало оцінці, чим були порушені права ОСОБА_3

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не відповідають вказаним положенням ст. 263 ЦПК України.

Відповідно до Основного Закону України держава забезпечує захист прав усіх громадян та суб'єктів господарювання, не залежно від форми власності; усі рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 55, частина п'ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Всі судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. При цьому виконавче провадження охоплюється вказаними конвенційними гарантіями ст. 6.

В рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року Європейський суд вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а також юридичних осіб, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав. Згідно із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням державного виконавця є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень передбачених законом, яке є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно до ст. 451 ЦПК України:

1. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

2. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

3. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з приписами ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Отже, відповідно до положень вищенаведеного Закону оцінка майна є процесуальною дією державного виконавця і здійснюється з метою визначення стартової ціни для здійснення подальшої реалізації арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах.

В якості доводів про необґрунтованість спірної оцінки заявник посилалалсь на інформацію, що міститься в Інтернеті та зазначає, що ціна, визначена у звітах є значно заниженою та такою, що не відповідає реальному стану нерухомого майна та об'єктивним цінам, що склались на ринку нерухомості.

Частиною 6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов'язковими до виконання суб'єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Даним Стандартом (п. п. 50-55), зокрема, визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442, є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватись відповідно до Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна» з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади.

Так, згідно з приписами п. 50 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об'єктом оцінки.

Відповідно до п. 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки, ознайомлення з об'єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об'єкта оцінки та пов'язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об'єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об'єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Крім того, ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб'єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Отже, виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний) підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об'єктом оцінки шляхом доступу до нього. Фактичне ознайомлення з майном, яке є предметом оцінки, можливе при доступі оцінювача до цього майна. Зважаючи на характер об'єкта оцінки - квартира, ознайомлення з таким майном не може відбуватися без обстеження приміщень на дату оцінки та відповідно потребує доступу до них, який має забезпечити замовник.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання перебуває зведене виконавче провадження № 5497429 з примусового виконання виконавчих листів: 1) № 636/4484/14-ц, виданого 21.05.2015 року Чугуївським міським судом Харківські області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Укрсоцбанк» суми заборгованості за кредитним договором № 806/1-27/1-3/8-070 від 01.10.2008 року в розмірі 198 824,42 грн. (ВП 49116535); 2) № 636/4484/14-ц, виданого 21.05.2015 року Чугуївським міським суд Харківської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" судових витрат у сумі 1 988,25 грн. (ВП 49115536); 3) № 636/1293/17, виданого 18.05.2017 року Чугуївським міським судом Харківські області про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави судового збору у сумі 640,00 грн. (ВП № 54593579). Дані виконавчі провадження передано на примусове виконання до старшого державного виконавця відділу - Погрібної Т.С.

В ході примусового виконання, державним виконавцем на виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» здійснювались заходи зі встановлення майна, належного боржнику: направлялись запити до УПФ України щодо отримання боржником пенсії та встановлення місця роботи боржника, до ДПС України стосовно сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку, інформації щодо відкритих на ім'я боржника рахунків у фінансових установах. Державним виконавцем звернено стягнення на доходи боржника. Однак, станом на 27.02.2018 року заборгованість боржником не сплачена та залишається в сумі 222 121,45 грн.

Встановивши наявність у ОСОБА_3 квартири, що перебуває у її приватній власності відповідно до довідки № 465 Чугуївського МБТІ від 25.09.2017 року, постановою про арешт майна боржника № 54974297 від 24.10.2017 року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1. 24.10.2017 року державним виконавцем у присутності представника стягувача проведено опис та арешт квартири боржника при зачинених дверях, у зв'язку з відсутністю доступу до квартири за технічною документацією. Постанова про опис та арешт боржника оскаржена не була.

13.11.2017 року державним виконавцем винесена постанова про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 33106927 - ТОВ «Альянс», який має сертифікат, виданий Фондом державного майна 06.07.2015 року № 562/15 (строк дії до 06.07.2018 року), та зобов'язано надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна (акт оцінки майна) з питань початкової вартості нерухомого майна, яке підлягає реалізації. Копії відповідної постанови були направлені сторонам за вих. № 14162. Вказана постанова в строки, встановлені чинним законодавством, оскаржена не була.

На адресу відділу 18.12.2017 року від ТОВ «Альянс» надійшов Звіт про оцінку № 267 від 08.12.2017 року вартості 3-кімнатної квартири, загальною площею 67 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, яким було встановлено початкову вартість майна для реалізації у сумі 362 500,00 грн.

19.12.2017 року державний виконавець листом № 14.15-36/16912 повідомив сторони про вартість майна для реалізації у сумі 362 500,00 грн., який направлявся рекомендованим листом, що підтверджується фіскальними чеками від 19.12.2017 року. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме повідомлення про вартість майна для реалізації, яке було направлено ОСОБА_3, повернулось до Відділу у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Районний суд не вважав належним повідомленням про здійснення опису та арешту її майна в телефонному режимі, а також направлення їй поштою постанови про опис та арешт майна № 54974297 від 24.10.2017 року рекомендованим листом № 13107 від 24.10.2017 року, про що свідчить поштовий конверт, оскільки цей конверт повернувся до Відділу у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Однак при цьому суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що боржник була обізнана зі своїми борговими зобов'язаннями, присудженими за рішенням суду, і про наявність примусового виконавчого провадження, що вимагало від неї добросовісної процесуальної поведінки цікавитися у розумні строки перебігом виконавчого провадження та отримувати кореспонденцію, яка надходить на її адресу, стосовно оцінки її майна.

Згідно до пунктів 6, 7 частини 2 статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Про те, що заявники повинні виявляти належну зацікавленості у розгляді їхньої справи висловився Європейський суд з прав людини в рішенні від 02 лютого 2017 року по справі «Каракуця проти України» (заява № 18986/06).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. При цьому право на отримання присуджених за рішенням суду грошових сум захищається гарантіями ст. 1 Першої протоколу.

Конвенційні гарантії також покладають на органи, які виконують судові рішення, у тому числі на суд при здійсненні контролю за виконанням судових рішень відповідно до розділу VII ЦПК України, - позитивний обов'язок забезпечувати виконання рішення суду у розумні строки.

Відповідно до частини 5 статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку звіт втрачає чинність і оцінка майна проводиться повторно.

Суд першої інстанції належним чином не перевірив заперечення державного виконавця і не встановив, що Звіт про оцінку майна боржника від 06.12.2018 року виконано суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання ТОВ «Альянс» у відповідності до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", Методикою оцінки майна, затвердженою Постановою КМУ від 10 грудня 2003 року за № 1891 та Національним стандартом № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженим Постановою КМУ №1440 від 10 вересня 2003 року, тобто є таким що відповідає чинному законодавству і підстав для визнання його недійсним немає.

На виконання вимог ухвали Чугуївського міського суду від 21.02.2018 року у справі № 636/620/18 державним виконавцем було направлено лист № 14.15-35/3627 до ДП «СЕТАМ» про зупинення проведення аукціону з продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3 (лот № 262278) на період розгляду скарги судом. На сьогоднішній день торги за лотом № 262278 зупинені.

Суд погодився з доводами скарги ОСОБА_3 про те, що оскаржуваний звіт не може бути об'єктивним та вірним, а вартість майна, визначена без проведення огляду оцінювачем цього майна, вказує на не відповідність встановленої таким звітом вартості майна його фактичній реальній вартості, що, на її думку, вказує на недійсність цього звіту, оскільки вартість квартири у 362 500,00 грн. оцінювачем визначена у два рази нижчою від ринкової вартості аналогічних квартир.

Суд також взяв до уваги доводи скарги про те, що ринкова вартість неправильно оціненого майна оскаржуваним звітом складає біля 650 000 грн., і що забезпечення вказаного виконавчого провадження шляхом арешту майна, реальна вартість якого складає біля 650 000 грн. суперечить ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та що реалізація квартири, реальна вартість якої складає біля 650 000 грн., за початковою ціною у 362 500, 00 грн. суттєво суперечить її інтересам.

Колегією суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки на спростування оцінки у оскаржуваному звіті, ОСОБА_3 як у суді першої інстанції, так і у апеляційній інстанції всупереч свого процесуального обов'язку, ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не заявлялись клопотання про проведення повторної оцінки майна або про призначення експертизи для визначення ринкової вартості квартири станом на час продажу для спростування звіту оцінювача, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях щодо невідповідності вказаної у звіті дійсній ринковій вартості.

При цьому суд на обґрунтування своїх висновків помилково вважав, що державний виконавець проявив незаконну бездіяльність, яка спричинила до помилкового визначення вартості майна боржника, з посиланням на ч.ч. 3, 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», згідно яких виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх, викликати посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні, залучати в установленому порядку працівників поліції, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Так, частиною 1 статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Таким чином, законодавством визначений чіткий порядок спростування та оспорювання результатів оцінки майна, а саме шляхом проведення рецензування звіту про оцінку.

Суд не взяв до уваги, що боржник у даному випадку діяв не добросовісно, не отримуючи надісланих на його адресу документів виконавчого провадження та тривалий час фактично ухиляючись від виконання рішення суду, внаслідок чого звіт був складений без огляду об'єкта оцінки. Тому посилання суду на невикористання державним виконавцем передбачених законом повноважень для примусового проникнення до житла - є безпідставним.

Крім того, колегія суддів відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при застосування вказаних норм права стосовно процедури оцінки майна боржника під час виконавчого провадження враховує правові висновки щодо їх застосування, викладені в постанові Великої палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі N 914/881/17 за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" до фізичної особи - підприємця ОСОБА_7 про визнання недійсним звіту про оцінку майна..

Велика Палата Верховного Суду зазначила наступне.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом N 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Згідно із частиною четвертою статті 3 цього Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (за змістом частини першої статті 10 і частини першої статті 11 Закону N 2658-III).

Відповідно до статті 33 Закону N 2658-III спори, пов'язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.

Статтею 32 Закону N 2658-III передбачена відповідальність оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ'єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Відтак, чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ'єктивність оцінки майна) ним своїх обов'язків.

Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону N 2658-III).

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт по оцінку майна є документом, який фіксує дії суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов'язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов'язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Враховуючи наведене вище, оскільки звіт про оцінку майна є лише документом, а не правочином, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги на дії державного виконавця.

Таким чином, судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали були порушені норми матеріального та процесуального права колегія суддів вважає за необхідне, керуючись п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, та прийняти по справі нове судове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 04 квітня 2018 року апелянту було відстрочено сплату судового збору у сумі 1762 грн.00 коп. до ухвалення судового рішення по справі.23 квітня 2018 року на адресу Апеляційного суду надійшло платіжне доручення № 2788 про сплату зазначеного судового збору, тому підстави для стягнення з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області судового збору відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 141, ст. 452 ЦПК України судовий збір покладається на ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 268, 367,368, п. 1,4 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384, 388-392 ЦПК України, та пунктом 8 частини першої Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області - задовольнити .

Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 02 березня 2018 року-скасувати.

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області Погрібної Тетяни Сергіївни- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт ідентифікаційний номер НОМЕР_1,зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги на в сумі 1762 грн.00 коп. на рахунок апеляційного суду Харківської області: розрахунковий рахунок: 0011; отримувач коштів: УДКСУ в Основ'янському районі м. Харкова; код отримувача: 37999628 ;банк отримувача: ГУ ДКСУ у Харківській області ;код банку отримувача: 851011 ;код бюджетної класифікації: 22030101.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 19.07.2018 року.

Головуючий: В.Б. Яцина.

Судді: І.О.Бровченко.

І.В.Бурлака.