Справа № 159/5023/17 Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І.М.
Провадження № 22-ц/773/558/18 Категорія: 27 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Грушицького А.І., Бовчалюк З.А.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач обгрунтував тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 16.01.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 5 000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Також вказував на те, що, встановлюючи чи змінюючи кредитний ліміт, банк керувався умовами договору, згідно яких відповідач шляхом підписання заяви (договору) дав свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 15.11.2017 року сума заборгованості по кредиту складала 27 544 гривень 79 копійок, із яких заборгованість за кредитом - 9223,05 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 7316,46 грн., пеня - 9455,53 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - штраф (фіксована частина) в сумі 250,00 грн., штраф (процентна складова) в сумі 1299,75 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму боргу по кредитному договору.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2018 року в даній справі позов задоволено.

Постановлено стягнути із ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість, що виникла за станом на 15.11.17 року в сумі 27 544 грн. 79 коп., у тому числі: 9 223 грн. 05 коп. - тіло кредиту; 7 316 грн. 46 коп. - відсотки за користуванням кредитом; 9 455 грн. 53 коп. - пені, а також: штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. - штраф (фіксована частина), 1 299 грн. 75 коп. - штраф (процентна складова), а також 1600 грн. судових витрат.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на нез`ясування судом обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог банку.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав і просив скаргу залишити без задоволення, відповідач в судове засідання не з'явився, хоча у встановленому порядку був повідомлений про час та місце розгляду справу, а тому апеляційний суд розглянув справу у його відсутності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Із матеріалів справи убачається, що 16 січня 2008 року між ОСОБА_3 та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», був укладений договір кредиту шляхом підписання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між банком та відповідачем ОСОБА_3 договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов даного договору ОСОБА_3 отримав в банку кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9% на місяць на суму залишку заборгованості та щомісячною комісією 1% (а. с. 8).

У заяві на отримання кредитних коштів, яка підписана позичальником ОСОБА_3, зазначено, що позичальник ознайомився і згідний із Умовами надання банківських послуг і тарифами банку, які надавались йому на ознайомлення та своїм підписом підтвердив факт надання йому повної інформації про умови кредитування (а.с.8 зворот).

Відповідно до умов цього договору, кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк (п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг) (а.с. 16).

Пунктом 1.1.7.43. договору сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту клієнта, відкритого в рамках договору або договору, що підпадає під дію, також при закінченні використання послуг банка, передбачених договором. За наявної у клієнта в момент закриття останнього рахунку клієнта непогашеної заборгованості перед банком по договору, в тому числі по овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед банком, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості (а. с. 16 зворот).

Крім того, у матеріалах справи міститься заява відповідача ОСОБА_3 про застосування строку позовної давності, оскільки, як вважає відповідач, саме з липня 2013 року позивачем було застосовано процентну ставку у розмірі 30 % річних на поточну та прострочену заборгованість у зв'язку із неналежним виконанням з його боку умов договору, а тому і строк позовної давності, на думку відповідача, а тому позовна давність повинна обчислюватися з серпня 2013 року. Також у своїй заяві відповідач зазначає, що отримав кредит від банку у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку в розмірі 500 грн., а не 5000 грн., вважає, що заборгованості перед банком станом на 30 травня 2015 року у нього немає (а. с. 41).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно зі ст.ст.526, 530, 610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (ч.2 ст.1067 ЦК України).

Пунктом 2.1.1.2.3. договору визначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2. 1.1.2.4. підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а. с.18).

Таким чином, підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Відповідно до п.2.1.1.5.5. договору, відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 2.1.1.5.7. договору передбачено, що клієнт зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, а у разі невиконання зобов'язань за договором, відповідно до п. 2.1.1.5.6. на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Судом також встановлено, що позичальник ОСОБА_3 належним чином не виконував взятих на себе зобов'язань по кредитному договору.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором убачається, що станом на 30.05.2015 року розмір заборгованості за кредитним договором становить: 27 544 гривень 79 копійок, із яких заборгованість за кредитом - 9223,05 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 7316,46 грн., пеня - 9455,53 грн., 250 грн. - штраф (фіксована частина), 1 299 грн. 75 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.5-7).

У своїй заяві від 13.02.2018 року відповідач заперечував розмір кредитного ліміту, стверджуючи, що отримав кредитний ліміт на кредитну картку у розмірі 500 грн., однак із довідки, наданої банком, убачається, що кредитний ліміт змінювався банком в односторонньому порядку і остаточно встановлений 16 травня 2016 року в розмірі 5000 грн. (а.с.107). Користування відповідачем кредитними коштами в розмірі збільшеного ліміту підтверджується і випискою банку за період з 01.01.1999 року по 14.05.2018 року (а. с. 110-118).

Врахувавши наведені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог банку.

Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності з огляду на наступне.

Відповідно до статей 253, 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Загальна позовна давність встановлюється у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до пункту 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, термін позовної давності стосовно вимог банку по поверненню кредиту, відсотків та інших платежів становить 50 років.

За положеннями статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

Відповідно до розрахунків боргу за договірним зобов'язанням та даних довідки банку, 03.02.2015 року було здійснено погашення кредиту в сумі 50 грн. (а.с.5). Крім того, з виписок по руху коштів відповідача та з розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_3 за договором кредиту убачається, що він систематично здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, останнє, зокрема, було здійснено 09 березня 2017 року на суму 500 грн. (а.с.6 зворот), позов банком був пред'явлений в суд 22 грудня 2017 року, тобто в межах встановленого законом строку позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складений 16 липня 2018 року.