У Х В А Л А

12 липня 2018 року

м. Київ

справа № 753/5123/15-ц

провадження № 61-35313ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 16 травня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

25 квітня 2018 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 16 травня 2017 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 червня 2018 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків. Зокрема, ПАТ «Родовід Банк» необхідно було сплатити судовий збір, зазначити обставини, які перешкоджали йому протягом року дізнатись про результати розгляду справи апеляційним судом та надати належні допустимі докази щодо не дотримання Апеляційним судом міста Києва вимог частини третьої статті 222 ЦПК України.

Відповідно до підпункту 14 пункту 1 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 325 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення) касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Апеляційним судом міста Києва постановлено ухвалу 16 травня 2017 року, тому останній день строку на касаційне оскарження судового рішення припадав на 05 червня 2017 року, а касаційну скаргу подано 24 квітня 2018 року. Крім того, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні за участю представника ПАТ «Родовід Банк».

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини третьої статті 222 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення) особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копії повного тексту судового рішення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня його складання або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо в суді.

На виконання ухвали суду ПАТ «Родовід Банк» подало заяву про усунення недоліків касаційної скарги до якої додано платіжне доручення про сплату судового збору. Проте жодних обставин, які перешкоджали банку протягом року дізнатись про результати розгляду справи апеляційним судом заявник не зазначив та не надав доказів щодо не дотримання Апеляційним судом міста Києва вимог частини третьої статті 222 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 390 чинного ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року (заява №32053/13) у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії» від 03 грудня 2003 року). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи те, що заявник не надав жодного належного та допустимого доказу, якій свідчить про поважність причин, за яких ПАТ «Родовід Банк» протягом року не мало можливості отримати повне судове рішення за результатами розгляду справи, у якій брав участь його представник, суд позбавлений можливості розглянути питання щодо поновлення строку на касаційне оскарження.

Отже, станом на 12 липня 2018 року ухвала Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 червня 2018 року заявником не виконана, тому суд касаційної інстанції не може вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 16 травня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник