Справа № 486/1700/15-ц
Провадження № 2/486/3/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі головуючого судді Франчук О.Д.,

за участю секретаря ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, третя особа: ОСОБА_3 про захист порушених прав споживача та визнання кредитного договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач ПАТ УкрСиббанк звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивує тим, що 24 квітня 2007 року між ОСОБА_2 та АКІБ УкрСиббанк (правонаступником якого є ПАТ УкрСиббанк) було укладено кредитний договір № 0, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 38000 шв.франків, шляхом зарахування коштів на поточний рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 8,99% річних, зі строком повернення не пізніше 23.04.2018 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 24 квітня 2007 року було укладено договір поруки з ОСОБА_3 Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав, а в зв'язку з порушенням відповідачем взятих на неї зобов'язань за кредитним договором та нездійснення своєчасних та в повному обсязі платежів, станом на 26 серпня 2015 року виникла заборгованість у сумі 14269,00 шв.франків з яких 13226,63 шв.франків - заборгованість за тілом кредиту, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 4014 шв.франків за період з 26.08.2014 року по 26.08.2015 року; 1042,37 шв.франків - заборгованість за відсотками за користування кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 913,07 шв.франків за період з 01.08.2014 року по 31.07.2015 року; та пенні у розмірі 26995,65 грн, з яких 23225,14 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 26.08.2014 року по 26.08.2015 року; 3770,51 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 27.09.2014 року по 26.08.2015 року. Зазначену заборгованість та судовий збір просить стягнути з відповідачів.

Не погоджуючись з позовом відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до ПАТ УкрСиббанк, про захист порушених прав споживача та визнання кредитного договору недійсним, в якому посилаючись на недотримання відповідачем ПАТ УкрСиббанк в момент вчинення правочину вимог ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України, а саме тієї обставини, що банком не було запропоновано їй, як споживачу, інші схеми кредитування, зокрема в національній валюті, чим нав'язано додаткову платну послугу за конвертацію валюти, яка до того ж не передбачена кредитним договором. Окрім того до цих пір вона не отримала в повному обсязі суму кредиту у розмірі 38 000,00 шв.франків, фактично вона отримала лише частину кредиту у гривнях. Також умовами кредитування не встановлено річну відсоткову ставку, а викладення змісту складових відсоткової ставки навмисно заплутане, так реальною річною відсотковою ставкою вона вважала 8,99% річних, як це зазначено в кредитному договорі, однак, з розрахунку заборгованості наданого банком суду вбачається інше нарахування 17% та 20% річних, що вказує на введення банком в оману споживача з метою неправомірного збільшення власних прибутків. Вказане в детальному розписі значення процентної ставки, викладеному в п. 1.3 Кредитного договору, також не відповідає дійсності. В детальному розписі не зазначено метод та порядок обчислення процентів доходів, згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку, вважає, що таким чином банк створив для себе неправомірну можливість на власний розсуд здійснювати нарахування процентів доходів, які безальтернативно має сплачувати споживач. В детальному розписі не зазначено базу розрахунку комісії за погашення кредиту швейцарськими франками. Стверджує, що детальний розпис, який є невід'ємною частиною кредитного договору, не відповідає вимогам акту цивільного законодавства, вважає, що він складений таким чином, щоб приховати неправомірно завищені зобов'язання споживача порівняно з базовими умовами кредитування, викладеними в самому кредитному договорі. Графік платежів, наведений в додатку № 1 до кредитного договору, що є невід'ємною його частиною, наведений без зазначення складових та не містить розміру платежів що підлягають сплаті позичальником. Кредитний договір не містить абсолютного значення подорожчання кредиту і містить неправдиве значення реальної відсоткової ставки витрат, що ввело її в оману щодо розміру зобов'язань які вона взяла на себе за даним кредитним договором. Просила визнати кредитний договір № 0 від 24.04.2007 року недійсним. Для доведення наведених нею у зустрічній позовній заяві фактів, просила про призначення судової експертизи.

Представник позивача надала письмові заперечення на зустрічну позовну заяву, у якій вказала, що кредит був отриманий у формі поновлюваної лінії з лімітом 38000,00 шв. Франків. За заявами ОСОБА_2, вона використала кредитний ліміт в розмірі 27000,00 шв.франків. 08.10.2010 року була укладена додаткова угода № 1 про внесення змін до кредитного договору, якою був змінений строк сплати процентів на графік погашення кредиту. Будь яких скарг від ОСОБА_2 до банку з 24.04.2007 року не надходило, кредитні кошти були отримані нею та використані, а тому вважає, що підстави для визнання кредитного договору недійсним відсутні.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився. Відзиву на позов до суду не надав.

ІІ. Заяви та клопотання учасників справи.

07 липня 2016 року представник відповідача ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про залучення до участі у справі Громадську організацію Справа принципу та зупинення провадження у справі до набрання чинності судовим рішенням у справі № 523/8204/16-ц.

26 січня 2016 року представник відповідача ОСОБА_6 просив суд про призначення у справі судової економічної експертизи.

13 вересня 2016 року представник відповідача ОСОБА_6 повторно звернувся до суду з клопотанням про призначення у справі судової економічної експертизи.

16 липня 2018 року представник позивача надіслала на адресу суду письмову заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи без її участі. Позовні вимоги ПАТ УкрСиббанк підтримала у повному обсязі.

16 липня 2018 року до суду надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6, в якій він також просив суд проводити розгляд справи без його участі. Заперечував проти задоволення первісного позову. Просив застосувати строки позовної давності до вимог про стягнення боргу з поручителя ОСОБА_7 Наголосив на не підтвердження видачі банком кредиту, оскільки в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують існування швейцарських франків. Зазначив, що сума боргу є недоведеною, оскільки банк ухилився від проведення експертизи, та що зміст кредитного договору не відповідає вимогам закону. Зустрічну позовну заяву просив задовольнити.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

18 вересня 2015 року було відкрито провадження у справі та справу призначено до попереднього розгляду.

26 листопада 2015 року було постановлено ухвалу, якою клопотання представника відповідача ОСОБА_6 про залишення позову без розгляду, залишено без задоволення.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26 лютого 2015 року позов ПАТ УкрСиббанк до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, об'єднано в одне провадження з зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ УкрСиббанк, про захист порушених прав споживача та визнання кредитного договору недійсним

15 липня 2016 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_6 про призначення у справі судової економічної експертизи.

Також ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15 липня 2016 року було залишено без задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_6 про залучення до участі у справі громадської організації Справа принципу.

15 липня 2016 року суддею Савіним О.І. було заявлено самовідвід у розгляді даної справи.

Після здійснення повторного авторозподілу справу було розподілено судді Франчук О.Д.

19 липня 2016 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області було постановлено ухвалу про прийняття справи до провадження.

14 вересня 2016 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області клопотання представника відповідача ОСОБА_6 було задоволено та призначено у справі судову економічну експертизу. На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено.

28 березня 2018 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, провадження у справі було поновлено.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 03 квітня 2007 року ОСОБА_2 звернулась до начальника відділення АКІБ УкрСиббанк з заявою про надання їй повновлювальної кредитної лінії в сумі 38000,00 швейцарських франків (а.с. 150).

24 квітня 2007 року між АКІБ УкрСиббанк та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0, за умовами якого Банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у сумі 38 000 шв.франків (що еквівалентно 158411,28 грн.) та сплатити проценти, комісії за його користування в порядку і на умовах, визначених цим договором (п.1.1).

Терміни повернення кредиту, встановлені у графіку погашення кредиту (Додаток №1 до Договору), але не пізніше 23 квітня 2018 року (п. п. 1.2.1, 1.2.2. Договору).

Кредит було надано на споживчі цілі, шляхом зарахування Банком коштів на поточний рахунок Позичальника № 6000 (п. п. 1.4., 1.5. Договору).

За використання кредитних коштів протягом перших 30 календарних днів встановлено процентну ставку в розмірі 8,99 % річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов Договору. У разі якщо Банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов Договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. Окрім того, сторони домовились, що у разі настання будь-якої з обставин, передбачених частиною 1 п. 9.2. Договору, а саме: неналежного виконання позичальником умов договору, погіршення фінансового стану позичальника та здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та /або кредитами, та зміни у грошовій політиці НБУ, може бути встановлений новий розмір процентної ставки (п.п. 1.3.1, 1.3.2. Договору).

Пунктом 9.17 Договору встановлено, що позичальник, укладаючи цей Договір, визнає можливість виникнення курсових різниць (коливань) валюти кредиту: при отриманні кредитних коштів та/або їх використанні за цільовим призначенням, внаслідок чого може виникнути необхідність у здійснені Позичальником за власний рахунок доплати за товари, послуги, після проведення операції обміну/конвертації валюти, в якій видана сума кредиту та/або при повернені кредитних коштів згідно умов даного Договору.

Кредитний договір був підписаний ОСОБА_4, вона з його змістом ознайомлена.

Окрім того, відповідно до п. 9.13. підписання договору позичальником свідчить про те, що всі умови Договору їй цілком зрозумілі і вона вважає їх справедливими по відношенню до неї. Перед підписанням договору, позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема п. 2 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів(а.с. 15 24).

Додатком № 1 до кредитного договору № 0 від 24 квітня 2007 року є графік погашення кредиту з зазначенням помісячно дати повернення чергової частини кредиту та залишку максимально допустимої заборгованості за кредитом, сума швейцарські франки. У графіку зазначено, що будь-яка сума заборгованості за кредитом, що перевищує розмір максимально допустимої заборгованості за сумою не поверненого кредиту, який (розмір) встановлений на відповідну дату, зазначену п.2 графіку, вважається простроченою сумою основного боргу. Зазначений графік підписаний ОСОБА_2 (а.с. 25 28).

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника по кредитному договору було укладено договір поруки від 24 квітня 2007 року поручителем відповідно до якого є ОСОБА_3 За умовами договору поруки останній зобов'язується відповідати перед кредитором за неналежне виконання ОСОБА_2 всіх її зобов'язань за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 0 від 24 квітня 2007 року(а.с. 34 35).

ОСОБА_2 24 квітня 2007 року зверталась до банку з заявою про видачу їй траншу на суму 14000 шв.франків по кредиту № 0 від 24.04.2007 року

Згідно виписки та кредитним документом по рахунку 6000 з 24.04.2007 року по 25.04.2007 року, на рахунок ОСОБА_2 було перераховано 14000 шв.Франків, що еквівалентно 58362,05 грн. (а.с. 53).

Окрім того аналогічні заяви від ОСОБА_2 до банку надходили 07 червня 2007 року на видачу траншу в сумі 11000 шв.франків по кредиту № 0 від 24.04.2007 року; 14 червня 2007 року на видачу траншу в сумі 2000,00 шв.франків по кредиту № 0 від 24.04.2007 року (а.с. 150 153).

Видача запитуваних кредитних коштів підтверджується випискою по кредитному договору № 0 від 24.04.2007 року позичальника ОСОБА_2 за період з 24.04.2007 року по 26.08.2015 року. (а.с. 159).

08 жовтня 2010 року сторони уклали Додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 24 квітня 2007 року, у якій домовились, що новим строком сплати процентів буде з 01 по 25 число кожного місяця та виклали у новій редакції Додаток № 1 до кредитного договору № 0 від 24 квітня 2007 року, в якому також вказали дату повернення чергової частини кредиту, залишок заборгованості по кредиту, валюта шв.франк та платіж по кредиту, валюта шв.франк. (а.с. 29 33).

В зв'язку з неналежним виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором виникла заборгованість, про погашення якої 07 травня 2015 року банком були надіслані вимоги відповідачам та отримані ними 15 травня 2015 року (а.с. 36 40).

В зв'язку з невиконанням вимог банку та непогашенням виниклої заборгованості, банк звернувся з позовом до суду.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 0 від 24 квітня 2007 року станом на 26 серпня 2015 року становить 14269,00 шв.франків з яких 13226,63 шв.франків - заборгованість за тілом кредиту, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 4014 шв.франків за період з 26.08.2014 року по 26.08.2015 року; 1042,37 шв.франків - заборгованість за відсотками за користування кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 913,07 шв.франків за період з 01.08.2014 року по 31.07.2015 року; та пенні у розмірі 26995,65 грн, з яких 23225,14 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 26.08.2014 року по 26.08.2015 року; 3770,51 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 27.09.2014 року по 26.08.2015 року (а.с. 41 52).

Відповідач посилається на те, що позиція банку, заявлена в суді істотно відрізняється від того розуміння нею змісту кредитного договору, який вона собі уявляла підписуючи його. Банк, надаючи незрозумілу та неповну інформацію щодо кредиту, порушив її право як споживача фінансових послуг, що на її думку є підставою для визнання кредитного договору недійсним.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За правилами статті 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, кредитний договір кваліфікується як двосторонній, консенсуальний та оплатний.

Надання кредитних коштів пов'язано з виконанням кредитного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів, який діяв на час укладання оскаржуваного договору, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місце знаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Відповідно до ч. 4 ст.11 Закону, у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право на дострокове повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним (ч. 5 ст. 18 Закону).

До договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки (ч. 5 ст. 11 Закону).

Як вбачається із змісту Договору, він підписаний сторонами, при цьому підпис сторін є на кожному його аркуші, що свідчить про те, що позичальник ОСОБА_2 була ознайомлена з умовами договору та погодилась з його змістом та підтвердила свою здатність та згоду виконувати його вимоги на викладених умовах.

Більш того, відповідно, п. 9.13 Договору вказано, що його підписання позичальником свідчить про те, що всі умови Договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього; перед підписанням даного Договору Позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, п.2 ст. 11 ЗУ Про захист прав споживачів.

Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним.

Згідно частини другої даної вимоги Закону, обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Також, пунктом 6 ч. 2 ст. 19 ЗУ Про захист прав споживачів визначено, що підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

В силу ч. 6 ст. 19 Закону Правочин, здійснений з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсним (ч. 6 ст. 19 ЗУ Про захист прав споживачів).

За правилами частини першої статті 215 ЦК України та абзацу 1 пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними № 9 від 6 листопада 2009 р. підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Дослідженими в судовому засіданні доказами повністю спростовується підставі для визнання кредитного договору недійсним на які посилається позивач, зокрема кредитним договором передбачена можливість у здійснені Позичальником за власний рахунок доплати за товари, послуги, після проведення операції обміну/конвертації валюти, в якій видана сума кредиту та/або при повернені кредитних коштів згідно умов даного Договору. Окрім того, передбачена можливість банку підвищення процентної ставки у разі порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором, що і мало місце у даному випадку. Щодо графіку платежів, додатковою угодою до кредитного договору його було змінено та вказано в ньому платежі, що підлягають сплаті за кредитним договором. При цьому з 2007 року від ОСОБА_2 не надходило жодних заперечень з приводу як попереднього так і даного графіку. Отримання кредитних коштів також знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, та підтверджується виписками банку по кредитному договору № 0 від 24.04.2007 року позичальника ОСОБА_2 Що стосується надання банками інформації про сукупну вартість кредиту - Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені постановою Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, в яких вказано про обов'язок банку зазначити в кредитному договорі інформацію про сукупну вартість кредиту, набули чинності після укладення сторонами кредитного договору, а тому не розповсюджуються на нього.

З урахуванням вищенаведеного підстави для визнання кредитного договору № 0 від 24.04.2007 року, укладеного між АКІБ УкрСиббанк та ОСОБА_2 недійсним відсутні, а тому зустрічна позовна заява ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Що стосується вимог банку про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кредитної заборгованості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

За правилам ч.1 ст. 1049 і ст. 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та порядок, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором.

Згідно ч. 1 ст. 553, ч.ч. 1,2 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За правилами ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Також, відповідно до Правової позиції ВСУ у справі № 6-3087цс16 в разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Згідно виписки по кредитному договору останнє надходження коштів від ОСОБА_2 в рахунок погашення кредитної заборгованості було здійснено 16 січня 2015 року у сумі 74,88 шв.франка.

07 травня 2015 року до ОСОБА_3 було надіслано вимогу про погашення наявної заборгованості.

З позовом банк звернувся до суду 07 вересня 2015 року. Тобто вимоги передбачені ч. 4 ст. 559 ЦК України щодо пред'явлення вимоги до поручителя банком дотримані в повному обсязі, підставі для застосування до цієї вимоги строку позовної давності відсутні.

А тому, в зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 її зобов'язань за кредитним договором, наслідком чого стало виникнення заборгованості, зазначену заборгованість слід стягнути з ОСОБА_2, у солідарному порядку з ОСОБА_3, який зобов'язувався у разі невиконання або неналежного виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором виконати зобов'язання перед банком.

Відповідно до ст. 533 ЦК України, якщо грошове зобов'язання визначено в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день здійснення платежу.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,стягнути грошову суму в іноземній валюті.

За ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У ПАТ УкрСиббанк була наявна банківська ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями, що підтверджується банківською ліцензією № 75 від 24.12.2001 року.

Разом із тим, згідно правового висновку висловленого в Постанові ВСУ у справі №6-190цс15, не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті.

З урахуванням матеріалів справи, суд вбачає передбачені законом підстави для стягнення заборгованості з відповідача в іноземній валюті швейцарських франках.

V. Розподіл судових витрат.

Згідно вимог ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються із судового збору та інших витрат пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України - у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов'язані з розглядом справи.

Отже, з врахуванням вказаних обставин суд вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сплачений позивачем судовий збір в сумі 3654,00 грн. у рівних частках з кожного по 1827 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 11-13, 76-78, 81, 89, 223, 264-265, 268, 280, 282, 284 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, третя особа: ОСОБА_3 про захист порушених прав споживача та визнання кредитного договору недійсним, відмовити.

Позов Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк (рахунок № 0113 в АТ УкрСиббанк, МФО 351005, код 09807750, місцезнаходження м. Харків, просп. Московський, 60) заборгованість за кредитним договором № 0 від 24.04.2007 року у розмірі 14269 (чотирнадцять тисяч двісті шістдесят дев'ять),00 шв.франків та пеню у розмірі 26995 (двадцять шість тисяч дев'ятсот дев'яносто п'ять) грн.65 коп.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк (рахунок № 0113 в АТ УкрСиббанк, МФО 351005, код 09807750, місцезнаходження м. Харків, просп. Московський, 60) судові витрати в розмірі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. 00 коп. по 1827 (одній тисячі вісімсот двадцять сім) гривень 00 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_8

Повне рішення суду виготовлене 18.07.2018 року.