Справа № 289/1144/18
Номер провадження 2/289/686/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2018 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Сіренко Н.С.,

за участю: секретаря судового засідання Галькевич Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

08.06.2018 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути із ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 13.09.2008, від даного шлюбу сторони мають спільну дитину, яка проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні.

На даний час відповідач ухиляється від обовязку щодо утримання дитини, в повному обсязі не забезпечує матеріально, що і стало підставою її звернення до суду.

Ухвалою суду від 02.07.2018 відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення.

Позивач та відповідач копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення сторін отримали, проте, у визначені строки відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було.

Ч. 8 ст. 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

20.07.2018 через канцелярію суду відповідач подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 13.09.2008 ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - Сірош) ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб від 13.09.2008 серії 1-ТП № 046149 (а.с.7).

Від даного шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_4, що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 05.11.2014 серії І-ТП № 227103 (а.с.8).

Згідно ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язок є особистим, а не солідарним.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями ст. 182 СК України регламентовано, що суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини, як стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи викладене, суд, при вирішенні позовних вимог по суті і визначенні розміру аліментів з врахуванням вищенаведених обставин, визнання позову відповідачем, стан здоров'я дитини, її вік, здатність батька до праці, відсутність даних про наявність у нього інших дійсних аліментних зобов'язань, з урахуванням матеріального стану обох батьків, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, оскільки саме такий розмір з урахуванням визначеного законом прожиткового мінімуму та рівного обов'язку батьків утримувати дитину зможе забезпечити належні умови утримання та проживання дитини та не буде порушувати права відповідача.

Одночасно, суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них; а також положення ст. 185 СК України щодо обов'язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Згідно ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 08.06.2018.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-83, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 180 -182, 184, 191 СК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місцезнаходження/місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2) про стягнення аліментів на дитину - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.06.2018 і до 22.10.2032.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 704,80 гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя /підпис/ ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя Н. С. Сіренко

"___" __________ 20 __

(дата засвідчення копії)