РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Чевилюк З.А.

за участі секретаря - Перун А.М.,

провівши відкрите судове засідання в залі суду в м.Хмельницькому по справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Малиницька сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, Приватний нотаріус Твердохліб Валерій Петрович про встановлення факту, що має юридичне значення-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду про встановлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_3 в період з 25.01.2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Аргументував заяву тим, що проживав та був зареєстрований разом з ОСОБА_3 в АДРЕСА_1.Звернення до суду обумовленому необхідністю оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Коренівськ, Коренівського району, Краснодарського краю в Російській Федерації ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Померлий спадкоємців не мав, заповіту не залишав. Претендуючи на спадщину як спадкоємець четвертої чергу, заявник звернувся до суду.

В судовому засіданні заявник та представник заяву підтримали та просили її задоволити. Представник заінтересованої особи Малиницької сільської ради, приватний нотаріус Твердохліб В.П. не висловили заперечень щодо встановлення факту, у зв'язки із зверненням ОСОБА_1 до суду.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 підтвердили суду факти, на які в обґрунтування заяви посилається заявник.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить заяву підлягаючою задоволенню.

Судом встановлено, що померлий ОСОБА_3 дійсно був зареєстрований станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 року за адресою АДРЕСА_1 житловому будинку, який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та постійно проживав в ньому з 25.01.2007 рокудо 1.06.2017 року, що підтверджується довідкою Малиницької сільської ради від 31 травня 2018 року.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м.Коренівськ Коренівського району, Краснодарського краю в Російській Федерації, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23.06.2017 року.

14.12.2017 року приватним нотаріусом Твердохлібом В.П. була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3, що підтверджується витягом з спадкового реєстру.

Претендуючи на спадщину як спадкоємець четвертої черги заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання з померлим однією сім'єю. Заперечень щодо встановлення запитуваного факту не висловлено. Свідки підтвердили факти, на які посилається заявник по справі.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.(ст.1220 ЦК України)

За змістом частин другої-четвертої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»роз'яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Враховуючи наведене, до спадкоємців четвертої черги можуть належати не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу і не перебували у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, а і інші особи, які не перебували зі спадкодавцем у безпосередніх родинних зв'язках.

Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. (Постанова Верховного Суду від 7.02.2018 року, справа № 127/1765/16-ц)

Відповідно до роз'яснень, викладених у пунктах 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до статті 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку.

При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини третьої статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.

Отже, оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи пояснення свідків, в їх сукупності, суд знаходить достатньо підстав для встановлення заявленого факту.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 258,294, 315,319,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву задоволити.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_3(ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с.Інгар,Ахсиунського району,Азербайджан, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року) в період з 25.01.2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги .

Повний текст рішення виготовлено 20 липня 2018 року.

Головуючий суддя: З.А.Чевилюк