ПОСТАНОВА

іменем України

10 липня 2018 року м. Кропивницький

справа № 396/1902/17

провадження № 22-ц/781/1137/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Чельник О.І.

суддів: Єгорової С.М., Письменного О.А.

секретаря: Демешко Л.В.,

заявника ОСОБА_1, яка діє як опікун неповнолітнього ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє як опікун неповнолітнього ОСОБА_2, на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2017 року у складі судді Шепетько В.І. у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_5, до Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, третя особа: Новоукраїнська державна нотаріальна контора, Відділ головного управління Держгеокадастру у Новоукраїнському районі Кіровоградської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову вказала, що з 1992 року її мати ОСОБА_6 проживала разом з її вітчимом ОСОБА_7. Після смерті вітчима ОСОБА_7 28 жовтня 2011 року відкрилася спадщина, що складається з земельної ділянки площею 5,17 гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. Зазначила, що її мати ОСОБА_6 прийняла все їх спільне сумісне майно, оскільки до смерті проживали разом в одному будинку. 09 березня 2016 року померла ОСОБА_6, після смерті якої відкрилася спадщина, що зокрема складається з земельної ділянки площею 4,79 гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області.

Вказала, що їй стало відомо про смерть ОСОБА_6 та про спадщину, до складу якої входять дві земельні ділянки, у липні 2017 року. За життя вітчим та мати позивача заповіти не посвідчували. На час звернення до суду свідоцтво про смерть вітчима та оригінал державного акту на земельну ділянку втрачені. Позивач позбавлена можливості прийняти спадщину, оскільки ОСОБА_7 не є її рідним батьком. Після звернення до приватного нотаріуса про прийняття спадщини було надано розяснення про те, що на сьогоднішній час пропущено шестимісячний термін для прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду.

У зв'язку з зазначеними обставинами просила суд встановити факт проживання однією сім'єю померлих ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також визнати за нею право власності на вищевказані земельні ділянки.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2017 року позов задоволено.

Встановлено, що ОСОБА_7, який помер 28 жовтня 2011 року, та ОСОБА_6, яка померла 09 березня 2016 року, були жінкою та чоловіком, які проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку №382, загальною площею 4,79 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту Серія ІІ-КР №014882, що розташована на території Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, після смерті її матері ОСОБА_6, померлої 09 березня 2016 року, та право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 5,17 га, №381 згідно державного акту серії ІІ-КР №014881, що розташована на території Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, після смерті вітчима ОСОБА_7, померлого 28 жовтня 2011 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1, яка діє як опікун неповнолітнього ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Вважає, що рішення суду є необґрунтованим та незаконним. Зазначає, що вказаним рішенням було порушено права ОСОБА_2, оскільки він є спадкоємцем за правом представлення після смерті ОСОБА_6. Відповідно до довідки №288 від 25 квітня 2018 року виконкому Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня своєї смерті 26 липня 2015 року фактично проживала зі своєю матірю ОСОБА_6. Відповідно до свідоцтва про смерть, 26 липня 2015 року ОСОБА_8 померла. Вказує, що ОСОБА_6 померла 9 березня 2016 року, тобто після смерті своєї дочки, внаслідок чого за нормами ст.1266 ЦК України виникло спадкування за правом представлення. Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_8 є матірю ОСОБА_2 та ОСОБА_9, а відповідач ОСОБА_3 є їхньою тіткою. Таким чином, двоє синів ОСОБА_8 мають право на спадщину, як онуки ОСОБА_6 в порядку спадкування за правом представлення.

В судовому засіданні ОСОБА_1, яка діє як опікун неповнолітнього ОСОБА_2, підтримала доводи апеляційної скарги, просила задовольнити її в повному обсязі. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача адвокат ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки рішення суду є законним та обґрунтованим.

Інші учасники справи у судове засідання апеляційного суду не зявилися. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Колегія суддів постановила ухвалу про розгляд справи у відсутності відповідача та третіх осіб на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1, представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про народження NA-VІ 0125000 (а.с.12-13).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб CS-V 0506956 27 липня 1997 року ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_10 (а.с. 14-15).

09 березня 2016 року ОСОБА_6 померла (а.с.11). Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з земельної ділянки розміром 4,79 га, розташованої на території Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КР № 014882(а.с.24).

Як убачається з довідки Виконавчого комітету Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 28 серпня 2016 року за №496 ОСОБА_6 проживала та була зареєстрована до дня смерті 09 березня 2016 року в селі Новоєгорівка Новоукраїнського району. Спільно з нею на момент її смерті постійно проживав і був зареєстрований її співмешканець ОСОБА_7 (а.с.17).

Після смерті ОСОБА_7 28 жовтня 2011 року відкрилась спадщина, що складається з земельної ділянки, розміром 5,17 га, розташована на території Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КР № 014881 (а.с.23).

Судом першої інстанції було встановлено, що вищезазначений державний акт був втрачений, про що було зроблено відповідне оголошення в районній газеті «Новоукраїнські Новини», опубліковане 18 листопада 2017 року (а.с.43).

Відповідно до довідок від 28 серпня 2017 року №№497,498, виданих Виконавчим комітетом Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району, заповіти від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Новоєгорівською сільською радою не посвідчувались (а.с.16).

Згідно з відповіддю нотаріуса після смерті обох спадкодавців спадкові справи не заводилися, заповіти не складалися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.20).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що факт проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 однією сім'єю більше 15 років, а також факт прийняття спадщини за законом, знайшли своє підтвердження. Крім того, суд вважав, що оскільки позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті своєї матері, а інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, не встановлено, тому задоволення позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Проте, погодитися з таким висновком суду не можна з таких підстав.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно із ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього кодексу.

Згідно із ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

При розгляді справи про спадкування суд має встановити місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Також у матеріалах справи має бути обґрунтована постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Проте судом першої інстанції при розгляді справи не було зясовано зазначених вище вимог, зокрема не зясовано коло спадкоємців після смерті ОСОБА_6, не залучено їх до участі у справі для повного та всебічного зясування обставин справи, в матеріалах справи відсутня постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.

За змістом ст.392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку є спором про спадкування належними відповідачами у зазначених спорах є усі спадкоємці, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради.

Апеляційним судом встановлено, що 26 липня 2015 року померла ОСОБА_8 дочка ОСОБА_6, про що складено актовий запис №331 (а.с.72).

Як убачається з довідки №288 від 25 квітня 2018 року виконкому Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня своєї смерті 26 липня 2015 року фактично проживала зі своєю матірю ОСОБА_6 (а.с.76).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_8 є матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.73).

Згідно з посвідченням №5, виданим Новоукраїнською районною державною адміністрацією ОСОБА_1 призначена опікуном ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, на підставі рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02 липня 2007 року (а.с.69-70,77).

Таким чином, суд першої інстанції визнав за позивачем право власності на вищевказане нерухоме майно в порядку спадкування, але не залучив до участі у справі всіх зацікавлених осіб, а саме належних відповідачів - інших спадкоємців, зокрема ОСОБА_2 та ОСОБА_9, які за ч.1 ст.1266 ЦК мають право на спадкування після померлої баби ОСОБА_6 за правом представлення, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обовязки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Суд на зазначені обставини уваги не звернув та вирішив справу без залучення належних відповідачів, чим порушив їх права та інтереси.

Нормами цивільно-процесуального закону визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доводів сторін у справі та доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо. Однак, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості залучати до участі у справі інших осіб у якості співвідповідача.

Крім того, за вимогами ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину.

Тобто у разі пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини спадкоємець може звернутися з позовом про визначення йому додаткового строку для її прийняття.

Судом першої інстанції не вирішено вимогу про поновлення строку для прийняття спадщини та задоволено позов про визнання права власності у порядку спадкування за позивачем без вирішення питання про поважність причин пропуску строку для її прийняття та можливість встановити додатковий строк.

Таким чином, суд першої інстанції вказаних вимог закону не врахував, не визначився з предметом позову, неповно з'ясував обставини справи, які мають значення для справи, не притягнув до участі у справі відповідачів, які повинні бути залучені до участі у справі, чим порушив норми процесуального права та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Не може залишатися в силі рішення суду і у частині встановлення факту проживання однією сімєю ОСОБА_7 та ОСОБА_6, оскільки в матеріалах справи відсутнє свідоцтво про смерть ОСОБА_7 та судом дану обставину не досліджено.

За таких обставин рішення суду відповідно до ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 389, 390 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє як опікун неповнолітнього ОСОБА_2, задовольнити.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_3, від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_5, до Новоєгорівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, третя особа: Новоукраїнська державна нотаріальна контора, відділ головного управління Держгеокадастру у Новоукраїнському районі Кіровоградської області про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13 липня 2018 року.

Головуючий суддя: О.І. Чельник

Судді: С.М. Єгорова

ОСОБА_12