Справа № 333/949/18
Провадження № 2/333/1079/18
РІШЕННЯ

Іменем України

11 липня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Дмитрієвої М.М.,

за участю секретаря Барахової Г.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2.

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду

м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне.

Сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2012 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000 грн. щомісячно. На теперішній час відповідач проживає окремо, додаткові витрати на утримання дитини не надає, не приймає участі у вихованні та розвитку дитини. ОСОБА_5 часто хворіє, перебував на лікуванні у лікаря невролога, офтальмолога, кардіолога, алерголога, інфекціоніста та ортопеда. Крім того дитини відвідує басейн, центр розвитку «Винахідник», музичну школу та виписує дитячий журнал «Їжачок». Всі додаткові витрати, повязані з лікуванням та розвитком дитини, позивач несе самостійно.

Просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 13 733 грн. 98 коп.

Ухвалою суду від 23 березня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

У підготовчому засіданні 19 квітня 2018 року відповідач надав заяву про часткове визнання позовних вимог, а саме витрат на загальну суму 6 387,38 грн., з яких: консультативний висновок дитини від 27.05.2015 року та лікування на суму 903,76 грн. аналізи НОМЕР_1 (Сінево) - сумі 725 грн.; консультативний висновок спеціаліста від 22.09.2015 року - 281,92 грн.; консультативний висновок від 04.04.2017 року - 319 грн.; витрати на стоматолога - 814 грн.; консультативний висновок ОСОБА_6 від 29.01.2018 року - 645,08 грн.; консультативний висновок ОСОБА_7 від 26.08.2015 року - 613,77 грн.; консультативний висновок «Клініка «Мотор сич» та лікування - 2 084,13 грн.

У судовому засідання позивач та представник позивача вимоги підтримали, просили позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на ОСОБА_5 у розмірі 13 733, 98 грн.

Відповідач ОСОБА_3 вказав, що позовні вимоги визнає частково, дав пояснення, аналогічні вказаним у заяві про часткове визнання позовних вимог.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

У свідоцтві про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками вказані ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2012 року з ОСОБА_3 стягнутj аліменти на користь ОСОБА_9 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн., до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20 лютого 2012 року.

Судом встановлено, що на даний час дитина проживає разом з матірю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідками № 04-26/3-6684, № 04-26/3-6685 від 11 квітня 2018 року.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається ст. 185 СК України. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред'явила такий позов.

Аналогічний висновок міститься у постанові ВСУ від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17.

Згідно пункту 18 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої статтею 185СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проходив обстеження у невролога, офтальмолога, отоларинголога, ортопеда травмотолога, кардіоревмотолога, стоматолога та інфекціоніста. За наслідками встановлених хвороб дитини були рекомендовані ліки, ортопедичний матрац, сандалі та ортопедичні устілки, які були придбані позивачем.

Таким чином доводи позивача про те, що дитина хворіє та потребує періодично медичної допомоги, медичних препаратів вважаються судом доведеним, вказані висновки ґрунтуються на досліджених медичних документах дитини з відображенням періодичності, динаміки лікування та хвороб ОСОБА_5, рекомендаціях та висновків лікарів.

Окрім цього, судом встановлено, що мати дитини займається розвитком здібностей дитини. ОСОБА_5 відвідує басейн, цент розвитку «Винахідник», музичну школу.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки відповідачем частково визнаються позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, що полягають у обстеженні та лікуванні дитини, враховуючи, що вимоги позивача підтверджені належними доказами, наявними у матеріалах справи, суд вважає за можливе прийняти часткове визнання позову відповідачем на суму 6 386, 66 грн.

Щодо позовних вимог позивача у розмірі 7 347, 32 грн. які відповідачем не визнаються, то суд приходить до наступного.

На підтвердження вимог щодо стягнення додаткових витрат на дитину, позивачем надано копії квитанції про їх сплату. Проте судом не беруться до уваги квитанції від 20 жовтня 2015 року на суму 93, 51 (а.с.25 зворотній бік); від 23 лютого 2016 року на суму 139,90 грн. (а.с. 39); від 23 лютого 2015 року на суму 71, 30 грн. (а.с. 39 зворотній бік); від 23 лютого 2015 року на 668, 90 грн. (а.с. 40), оскільки вони надані повторно (а.с. 25 зворотній бік, а.с. 36-38) та вже враховані судом при визначенні розміру додаткових витрат на дитину.

Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст. 13 ЦПК України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 12 882 грн.18 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача у дохід держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру позовних вимог 660 грн. 90 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ст. 185 СК України, ст.ст. 4, 12-13, 76, 81, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП: НОМЕР_2, додаткові витрати на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 12 882 (дванадцять тисяч вісімсот вісімдесят дві) грн. 18 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,в дохід держави судовий збір у розмірі 660 (шістсот шістдесят) грн. 90 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 20 липня 2018 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва