Справа № 636 / 1137 / 18
2 / 636 / 993 / 2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

13 липня 2018 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Ковригіна О.С.

при секретарі - Фатєєвої С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу №У-07-320-Н на квартиру № 50, яка розташована у будинку № 4 по вул. Соїча в смт Малинівка Чугуївського району Харківської області, укладений 17 липня 1997 року між ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та зареєстрований на Харківській універсальній біржі та визнання за ОСОБА_1 права власності на вказану квартиру.

Позивач в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 19).

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщені шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, про причини неявки суд не сповістили, заяву про розгляд справи без їх участі суду не надали (а.с. 25).

Суд відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність нез'явившихся учасників за наявними доказами справи.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

17 липня 1997 року на Харківській Універсальній Біржі між ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (Продавці) та ОСОБА_5 (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу №У-07-320-Н відповідно до якого продавці продали, а покупець придбав квартиру №50 за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт Малинівка, вул. Соїча, буд. 4 (а.с. 8).

Положенням п. 1.14 даного Договору передбачено, що подальшого його нотаріального посвідчення не потрібно. Цей пункт було включено до договору відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», якою передбачено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

В подальшому право власності на зазначену квартиру було зареєстровано за позивачем у КП «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації», про що свідчить довідка-характеристика, видана КП «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» №2941 від 20.12.2017 року (а.с. 10).

06 березня 2002 року Позивач уклала шлюб із ОСОБА_6 а їй було присвоєно прізвище «Дмитренко», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ №352291 (а.с. 7).

При укладанні спірного договору купівлі-продажу №У-07-320-Н від 17.07.1997 року сторони керувались ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Саме тому вважали, що договір купівлі-продажу квартири укладено згідно вимог чинного на той час законодавства.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири), якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору.

У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною.

В укладеному договорі купівлі-продажу сторони повністю оговорили усі істотні умови у тексті біржового договору, всі зобов'язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі. Також факт купівлі-продажу квартири і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено і ніким не оспорюється.

На сьогоднішній момент позивач, ОСОБА_1, володіє і користується спірною квартирою, веде господарство, сплачує необхідні платежі та має намір розпорядитися належним їй майном. Проте нотаріально посвідчити зазначений договір, укладений на Харківській Універсальній Біржі, вона не має можливості.

Отже, оскільки Договір купівлі-продажу №У-07-320-Н на квартиру АДРЕСА_1 було оформлено за існуючим в той час порядком, а також мала місце конкуренція норм права, можна зробити висновок, що позивач добросовісно помилялася щодо відсутності необхідності його нотаріального посвідчення.

Згідно ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Таким чином, позивач, придбавши у відповідачів за угодою купівлі-продажу домоволодіння, на підставі статті 15 Закону України «Про товарну біржу», статті 128 ЦК УРСР правомірно набула права власності на квартиру, однак, в силу положень статті 227 ЦК УРСР, через недотримання при укладені договору належної за законом форми, позивач на теперішній час позбавлена можливості у повній мірі використовувати правомочності власника квартири.

На даний час місце перебування відповідачів позивачу невідоме, ОСОБА_4 померла ще у 2000 році, однак свідоцтва про смерть у Позивача немає, тому нотаріальне посвідчення укладеної між сторонами угоди неможливе.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 47 ЦК (1963 р.), якщо одна із сторін повністю, або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду визнати угоду дійсною.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 281-283, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири №У-07-320-Н, розташованої за адресо: АДРЕСА_2, укладений 17 липня 1997 року між ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та зареєстрований на Харківській універсальній біржі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на квартиру №50, яка розташована у будинку №4 по вул. Соїча в смт. Малинівка, Чугуївського району Харківської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя