Постанова

Іменем України

04 липня 2018 року

м. Київ

справа № 266/2505/17-ц

провадження № 61-11254св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Маріупольська міська рада,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Донецької області від

10 січня 2018 року у складі колегії суддів: Принцевської В. П., Биліни Т. І., Лопатіної М. Ю,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права оренди земельної ділянки в порядку спадкування.

На обгрунтування позовних вимог зазначав, що рішенням Маріупольської міської ради від 28 березня 2014 року його тітці ОСОБА_3 надано в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 0,0406 га, що розташована по АДРЕСА_1.

На виконання зазначеного рішення, 16 червня 2014 року між Маріупольською міською радою та ОСОБА_3 укладено договір оренди, за умовами якого в оренду передано земельну ділянку площею 0,406 га, кадастровий

НОМЕР_1, з цільовим призначенням - для експлуатації та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що самочинно збудовані, строком на 10 років. Договір зареєстрований у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за індексним № 26824939 від 15 вересня 2014 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла та після її смерті відкрилась спадщина.

Зазначав, що він є спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_3, 06 жовтня 2015 року отримав свідоцтво про право на спадщину. Однак до складу спадщини не було включено земельну ділянку кадастровий НОМЕР_1 площею 0,0406 га, розташовану по АДРЕСА_1.

Рішенням Маріупольської міської ради від 08 квітня 2016 року йому відмовлено у наданні в оренду зазначеної земельної ділянки.

Посилаючись на наведене, просив суд визнати за ним право оренди земельної ділянки кадастровий НОМЕР_1 площею 0,0406 га, розташовану по АДРЕСА_1,в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на умовах договору, укладеного 16 червня 2014 року між Маріупольською міською радою та ОСОБА_3

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права оренди земельної ділянки в порядку спадкування задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після померлої

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право оренди земельної ділянки площею 0,406 га по АДРЕСА_1, кадастровий НОМЕР_1, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на умовах договору оренди земельної ділянки, укладеного 16 червня 2014 року між Маріупольською міською радою в особі начальника юридичного управління Маріупольської міської ради

ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач, як спадкоємець після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, має право на укладення договору оренди на умовах договору від 16 червня 2014 року, оскільки право оренди переходить до спадкоємців в порядку спадкування після смерті фізичної особи-орендаря у разі, якщо інше не передбачено договором оренди.

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 10 січня 2018 року апеляційну скаргу Маріупольської міської ради задоволено, заочне рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 жовтня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що право користування земельною ділянкою за договором оренди не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право. Видача свідоцтва про право на спадщину на право користування земельною ділянкою за договором оренди законодавством України не передбачена.

У лютому 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, у якій заявники просили скасуватипостанову Апеляційного суду Донецької області від 10 січня

2018 року та залишити в силі заочне рішення Приморського районного суду

м. Маріуполя Донецької області від 12 жовтня 2017 року, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга обгрунтована тим, що суд апеляційної інстанції не вказав підстави для скасування рішення суду першої інстанції, передбачені пунктом 1 частини першої статті 376 ЦПК України, та не зазначив мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу учасників справи. Суд не урахував, що відповідно до статті 7 Закону України «Про оренду» право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря у разі, якщо інше не передбачено договором оренди, до його спадкоємців. При цьому у договорі оренди земельної ділянки від 16 червня 2014 року не передбачено заборони переходу права оренди в порядку спадкування. Крім того, ОСОБА_1 є єдиний спадкоємцем померлої ОСОБА_3, та за її життя спільно з нею використовував спірну земельну ділянку за цільовим призначенням.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1

06 жовтня 2015 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 3832, посвідчене приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області

Лашиною Н. Г. на спадкове майно, що складається з житлового будинку з усіма надвірними спорудами та побудовами, розташованими за адресою:

АДРЕСА_1, зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 45158288, а також свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 3833 на земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий НОМЕР_2, що розташована за адресою: Донецька область, АДРЕСА_1. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибнаділянка), зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за

№ 45160083.

Крім того, судами встановлено, що за життя ОСОБА_3 на підставі рішення Маріупольської міської ради від 28 березня 2014 року укладено договір оренди земельної ділянки від 16 червня 2014 року кадастровий

НОМЕР_1 площею 0,0406 га, розташованої по АДРЕСА_1, з цільовим призначенням - для експлуатації та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що самочинно збудовані, строком на 10 років.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом частини першої статті 7 Закону України «Про оренду землі»право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи - орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України (далі - ЗК України) та цього Закону.

Отже, якщо умовами договору оренди земельної ділянки, укладеного сторонами, не передбачена заборона переходу права на оренду в порядку спадкування, то спадкоємці орендаря (фізичної особи - підприємця) після смерті останнього мають право успадкувати право на оренду земельної ділянки, яка є предметом цього договору.

При цьому, відповідно до статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, у тому числі, в разі смерті фізичної особи - орендаря та відмови осіб, зазначених у статті 7цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки.

З договору оренди земельної ділянки від 16 червня 2014 року, укладеного між Маріупольською міською радою та ОСОБА_3, убачається, що він не містить заборони переходу права на оренду в порядку спадкування.

Ураховуючи зазначене, висновок суду апеляційної інстанції про те, що право користування земельною ділянкою на підставі договору оренди не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право, є помилковим.

Водночас, не підлягає залишенню в силі і рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Статтею першою Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою (стаття 5 Закону України «Про оренду землі»).

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (стаття 6 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до пункту 13.2 договору оренди земельної ділянки він набуває чинності відповідно до статей 3, 4, 5 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» після його підписання сторонами та державної реєстрації.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов'язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Договір оренди земельної ділянки, укладений між Маріупольською міською радою Донецької області та ОСОБА_3, був підписаний сторонами

16 червня 2014 року, а його державну реєстрацію здійснено 12 вересня

2014 року.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто до моменту здійснення державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від 16 червня

2014 року, а відтак зазначений договір не набрав законної сили, і

ОСОБА_3 за життя не набула прав та обов'язків орендаря спірної земельної ділянки за указаним договором.

Ураховуючи, що згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять тільки права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, яким є день смерті ОСОБА_3, та, що до складу спадщини не увійшло право оренди земельної ділянки за договором від 16 червня

2014 року, позивач, як спадкоємець ОСОБА_3, не набув права оренди земельної ділянки в порядку спадкування, що є підставою для відмови у задоволенні його позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина третя статті 400 ЦПК України).

Ураховуючи, що суди попередніх інстанцій неправильно визначились із характером спірних правовідносин та нормою права, що підлягає застосуванню, у зв'язку з чим ухвалили рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України є підставою для їх скасування із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову із зазначених вище підстав.

Керуючись статтями 400, 409, 412 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 10 січня 2018 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права оренди земельної ділянки в порядку спадкування, відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

Г. І. Усик