АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року м. Київ

Справа №755/18505/16

Резолютивна частина постанови оголошена 11 липня 2018 року

Повний текст постанови складено 12 липня 2018 року

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Павлишина П.О.

сторони: позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової і моральної шкоди, заданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової і моральної шкоди, заданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У травні 2017, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив суд вжити заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які дії по відчуженню або обтяженню у будь-якій формі на майно відповідача, ОСОБА_3, а саме:

Справа №755/18505/16-ц
№ апеляційногопровадження:22-ц-796/3952/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Катющенко В.П..
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
- 1/6 частину в двокімнатній квартирі загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_1;

- будь-яке рухоме та нерухоме майно чи майнові права, що на праві власності належить ОСОБА_3

20 липня 2017 року представником позивача ОСОБА_7 - ОСОБА_5 подано до суду клопотання про долучення письмових доказів у справі в частині забезпечення позову.

У поданому клопотанні просив суд: накласти арешт та заборону вчиняти будь-які дії по відчуженню або обтяженню у будь-якій формі на майно відповідача, ОСОБА_3 а саме: 1/6 частину в двокімнатній квартирі загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_1; на автомобіль НОМЕР_1; на будь-яке рухоме та нерухоме майно чи майнові права, що на праві власності належить ОСОБА_3

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року заяву представника ОСОБА_7 - ОСОБА_5 про забезпечення позову - задоволено частково.

Накладено арешт на 1/6 частину двокімнатній квартирі загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3

Накласти арешт на транспортний засіб автомобіль ToyotaCamri» державний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3.

В іншій частині вимог - відмолено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Зокрема вказує на те, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваної ухвали не з'ясовано, а позивачем не надано доказів вчинення відповідачем дій спрямованих на відчуження квартири та/чи транспортного засобу, а отже не підтверджено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги із викладених в ній підстав.

Представник позивача ОСОБА_5, проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України (в редакції 2004 року, що діяв до 15 грудня 2017 року) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову на будь-якій стадії процесу, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, (суд, суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Слід зазначити, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Враховуючи, те що між сторонами виник спір, який має майновий характер, зокрема, ставиться питання про відшкодування шкоди, завданої внаслідок доржньо- транспортної пригоди, з урахуванням збільшення позовних вимог, у розмірі 469 698 грн. 29 коп.., без вказаного забезпечення позову може утруднитись виконання можливого рішення суду, тому суд першої інстанції обґрунтовано забезпечив позов шляхом накладення арешту на частину квартири та автомобіль, який належить відповідачці ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не встановлено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову відхиляються судом, як безпідставні та такі, такі що не ґрунтуються на вимогах закону.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів, вважає, що доводи в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду та не впливає на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М.Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І.Шкоріна