Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2018 Справа №607/9940/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді Грицак Р.М.

за участю секретаря Чех Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що їй на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1. Її онук відповідач ОСОБА_2 з 2009 року в зазначеній квартирі зареєстрований, однак не проживає та в добровільному порядку не зявляється для того, щоб знятися з реєстрації, тому просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою №80 в будинку №11 по вул. Чалдаєва м. Тернополі. Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, однак в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання суд не повідомив. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки, щодо заочного вирішення справи не заперечує позивач.

Згідно ч.3 ст.247 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.02.1999 року, зареєстрованого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації за №29521.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою №ФЗ про склад сім»ї від 30.05.2018 року виданої ТзОВ «Коменерго-Тернопіль».

Згідно акту обстеження житлових умов про фактичне проживання складених ТОВ «Коменерго-Тернопіль» 30.05.2018 року, ОСОБА_2 в квартирі №80 будинку по вул.Чалдаєва, 11 в м. Тернополі не проживає. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно з п.3 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

У відповідності до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в спірному житловому будинку більше року без поважних причин.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в даному випадку, мають місце порушення прав позивача відповідачем, які підлягають захисту, шляхом визнання відповідача ОСОБА_2, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою №80 будинку №11 по вул. Чалдаєва в м. Тернополі.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280, 282, 284, 287, 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою №80 будинку №11 по вул. Чалдаєва в м. Тернополі.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення суду складений 18 липня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_7