АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/4424/18Головуючий у 1-й інстанції Вийванко О.М.
Провадження № 22-ц/789/688/18 Доповідач - Ткач З.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року м. Тернопіль

Колегія суддів суду апеляційної інстанції Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів: Бершадська Г. В., Ткач О. І.,

за участю секретаря Коваль О.І.

з участю представника ОСОБА_1 -

ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 -

ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/4424/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2018 року, постановлену суддею Вийванко О.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2018 року ОСОБА_3 пред'явив позов до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

У підготовчому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 заявив клопотання про надання сторонам строку для примирення на шість місяців.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2018 року постановлено: «Задовольнити клопотання представника відповідача про надання строку на примирення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Призначити ОСОБА_3 до ОСОБА_5 строк для примирення до 14 червня 2018 р. Зупинити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу до закінчення строку для примирення визначеного судом.»

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить змінити ухвалу суду першої інстанції та визначити строк для примирення сторін у розмірі шість місяців, мотивуючи тим, що суд першої інстанції, в порушення норм матеріального та процесуального права, не врахував, що обставини, викладені в позовній заяві про припинення сторонами ведення спільного господарства, сумісного проживання і припинення фактичний шлюбних стосунків, є надуманими і нею не визнаються, та визначив строк недостатній для примирення подружжя.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує, що ухвала суду в частині зупинення провадження не оскаржується, апеляційна скарга в подана в частині надання сторонам строку для примирення, а тому відповідно до вимог процесуального закону, не підлягає розгляду в суді апеляційної інстанції.

Окрім того вказав, що суд вірно визначено строк до примирення один місяць, оскільки відповідачка не здійснювала заходів для примирення і заперечення щодо примирення - це спосіб затягнути судовий процес.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з мотивів викладених в ній.

Представник ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги заперечив, ухвалу суду вважає законною і обґрунтованою.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних мотивів.

Відповідно до статті 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя року" роз'яснено, що при визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Суд постановив ухвалу про примирення, заслухавши думку представників сторін.

Таким чином, ухвала судом постановлена з дотриманням норм процесуального законодавства.

Доводи апелянта про те, що предметом оскарження є ухвала в частині надання строку для примирення, а не зупинення провадження у справі, а тому апеляційна скарга не підлягає розгляду в суді апеляційної інстанції, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до п.14) ч.1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскарженні в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі.

Згідно п.4 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Згідно п.3) ч.1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Отже, надання сторонам строку для примирення нерозривно пов'язане з питанням про зупинення провадження.

А тому вимога про збільшення строку на примирення також зачіпає питання про перегляд строку зупинення провадження у справі.

Таким чином, доводи сторони, що ухвала суду, в якій викладена незгода із строком на примирення не підлягає оскарженню, оскільки нею не вирішується питання строку зупинення, не відповідає вимогам ст.ст. 251, 253 ЦПК України та ст. 353 ЦПК України, якою передбачено оскарження ухвал в яких вирішено питання про зупинення провадження.

У зв'язку з цих підстав для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою не має.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова складена 16 липня 2018 року.

Головуючий: Ткач З.Є.

Судді: Бершадська Г.В.

Ткач О.І.