Справа № 503/60/18
Провадження № 2/503/245/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Сердюк Б.С.,

при секретарі Клемпуш Ю.В.,

з участю позивачів ОСОБА_1М, ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просять стягнути з останньої грошові кошти в сумі 2000 грн. 00 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 передала ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 3400 грн., домовившись, що остання за вказані кошти придбає 8 м.куб. дров твердих порід для опалення будинку ОСОБА_2 Відповідач умов усної домовленості не виконала, дрова не придбала. Позивач ОСОБА_2 неодноразово зверталась до відповідача з вимогою повернути кошти, однак відповідачем було повернуто лише їх частину, тому просили стягнути з ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 2000 грн.

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 2000 грн.

Відповідач, в судовому засіданні 28.03.2018 року зазначила, що отримала від ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 3400 грн. на зберігання. Позовні вимоги не визнала, вказуючи, що зазначену суму грошових коштів вже повернула. В судове засідання 01.06.2018 року відповідач не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Заслухавши учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_4 восени 2017 року отримала від позивача ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 3400 грн., що було визнано в судовому засіданні відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

В той же час, відповідач вказала, що повернула вказані кошти позивачу ОСОБА_2, однак жодних доказів на підтвердження цього факту не надала.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В порядку ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Майнова шкода, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Я к вбачається з матеріалів справи, на час звернення позивачів з даним позовом до суду, відповідач лише частково повернула отримані кошти, а відмовляючись повернути решту, відповідач порушує права ОСОБА_2 як власника.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на зазначене, суд при ухваленні даного рішення приймає до уваги те, що відповідачем визнано факт отримання від позивача ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 3400 грн., а також те, що жодних доказів повернення вказаних коштів та доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП не встановлено, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_4, матеріальну шкоду, в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір, в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Повне рішення суду складено 06 червня 2018 року.

Суддя Б.С. Сердюк