Справа №: 343/2159/17
Провадження №: 2/0343/45/18
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2018 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Андрусіва І. М.,

за участю: секретаря судового засідання - Височанської О.З.

адвоката- Кажука В.Б.,

у вiдкритому судовому засiданнi в порядку загального провадження в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість у розмірі 27274,87 гривень за кредитним договором без номера від 29.08.2011 року, яка складається з 1500,00 грн. заборгованості за кредитом, 20899,88 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 1774,99 грн. штрафів та судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 29.08.2011 р. ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.п 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонговується на той же термін. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». П.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов'язання за договором виконав. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями.

Станом на 31.12.2016 р. відповідачка має заборгованість в розмірі 27274,87 грн., яка складається з наступного: 1500,00 грн. - заборгованість за кредитом, 20899,88 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 1274,99 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідачем 27.12.2017 року подано заперечення, згідно якого позовні вимоги вважає безпідставними, виходячи з наступного. На вимогу надати підтвердження із підписом ОСОБА_1 документа під назвою «Умови та правила надання банківських послуг» та «Правила користування платіжною карткою» банк такого підтвердження не надав, а тому слід визнати даний документ неналежним доказом. Щодо зміни процентної ставки по кредиту, то банк підтверджує, що на час підписання договору у 2011 році процентна ставка становила 20,40% на рік, а потім вона була змінена, що підтверджується наказами банку. Разом з тим банк так і не надав суду підтвердження, що він повідомляв клієнта про зміну процентної ставки, а також підтвердження підписом клієнта, що клієнт погоджується із такими змінами. Банком не надано підтвердження щодо строку дії платіжної картки, хоча доказування є обов'язком сторони позивача.

Щодо штрафу і пені, то позивач посилається на свої внутрішні накази № СП-2013-6500941 від 28.01.2013 року та № СП-2013-6776448 від 19.09.2013 року про збільшення нарахування неустойки спочатку в розмірі 50 грн, а потім 100 грн щомісячно. Дані накази юридично не можуть змінювати умови договору, укладеного 29.08.2011 року між ОСОБА_1 і ПАТ КБ "Приватбанк", оскільки видавались після укладення договору. Банк також не надав суду підтвердження, що із їх змістом клієнта було ознайомлено і клієнт своїм підписом дав згоду на такі зміни.

Аналіз поданих Банком «Розрахунку заборгованості» і «Виписки по рахунку клієнта» свідчить про значні розбіжності в даних, зокрема: під датою 14.09.2011 року в першому документі підтверджено сплату клієнтом суми 550 грн, в другому - під цією датою тільки збільшення кредитного ліміту і сума залишку заборгованості не зменшена; в першому документі під датою 16.09.2011 року вказано суму погашення кредиту 200 грн , в другому документі дана сума взагалі не зазначена і суму заборгованості по кредиту знову не зменшено; в другому документі не зазначено також і проплату 280 грн 20.02.2012 року.

Викладені дані свідчать про взаємну суперечливість поданих позивачем доказів, що є підставою для визнання судом їх неналежними доказами, хоча б на тій підставі що банк сам визнає факт проплати кредиту клієнтом, але суму заборгованості після цієї проплати не зменшує.

Аналіз «Розрахунку заборгованості" свідчить про те, що ОСОБА_1, знявши із кредитної картки ПАТ КБ «Приватбанк» 29.08.2011 року кошти в сумі 1 355,00 грн., протягом періоду з 14.09.2011 року по 20.02.2012 року повернула на даний картковий рахунок 1 055,30 грн. зокрема: 14.09.2011 року, 16.09.2011 року, 01.12.2011 року, 20.02.2012 року. У грудні 2012 року ОСОБА_1 вносилось на рахунок ще 300 грн, але ця сума не зазначена банком у «Розрахунку заборгованості". Навіть якщо і не враховувати цей внесок, то протягом 5 місяців і 20 днів ОСОБА_1 недоповернула банкові 299,70 грн. Після того банківською карткою вона більше не користувалась, за винятком 12.06.2014 року коли перерахувала на рахунок картки 160 грн.

09.02.2015 року ОСОБА_1 працівники банку телефоном повідомили, що у неї є заборгованість по вказаному вище кредиту та становить 3 098,00 грн. ОСОБА_1 В цей же день вона проплатила дану суму і була впевнена, що кредит закрито повністю.

Проте через 3 дні після цього - 12.02.2015 року їй знову зателефонували працівники Долинського відділення ПАТ КБ «Приватбанк» і повідомили, що для повного закриття заборгованості по даному кредиту їй необхідно сплатити ще 920,00 грн., що вона і зробила. Принесла квитанцію в банк, де працівники її запевнили, що кредитний договір буде закрито у зв'язку з повним його погашенням. Вимагаючи довідку про відсутність заборгованості і припинення кредитних правовідносин, банк відповідачці не надіслав. З наведених підстав у задоволенні позову просить відмовити.

11.01.2018 року представником позивача надістано відповідь, згідно якої вважає, що при оформленні кредиту банком надано всю необхідну інформацію відповідачці в письмовому вигляді, а тому згідно норм цивільного законодавстів України є чинним.

В анкеті-заяві зазначено, що особа ознайомилась і погоджується з Умовами та првилами, що стверджено підписом. Погашаючи заборгованість по кредиту відповідачка прийняла умови договору та погодилась з ним, а тому банк не вводив її в оману, а відтак відсутні підстави для настання правових наслідків, передбачених ст. 230 ЦК України. Відповідачка усвідомлювала та розуміла, що у разі не погашення заборгованості, розмір неустойки та відсотків буде зростати. При укладанні договору, відповідачці було вручено другий примірник, а тому вона мала змогу ознайомитись з умовами договору. А тому заперечення в частині незнання наявності та суми заборгованості являються необгрунтованими.

З приводу розрахунку заборгованості зазначив, що банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено переліком типових документів. Із виписки вбачається, що відповідачка знімала кредитні кошти, потім частково погашала заборгованість за договором і знову користувалась кредитними коштами. А тому позов слід задовольнити у повному обсязі.

01.02.2018 року відповідачем подано клопотання про витребування доказів та надання додаткових роз"яснень, яке ухвалою Долинського районного суду від 01.02.2018 року задоволено.

02.03.2018 року представником позивача скеровано додаткові пояснення, з яких вбачається, що під час укладання кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 20.4 % на рік. В подальшому процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг та відповідачку було ознайомлено із вказаними змінами. Заяв про дострокове розірвання договору відповідачка не подавала, що свідчить про згоду останньої зі змінами тарифів. Відповідно до розрахунку заборгованості та тарифів, доданих до позовної заяви вбачається, що нарахування комісії за даним типом карт не передбачено, в колонці "комісія та пеня" відображається нарахування тільки пені.

Щодо нарахування штрафів, то вони передбачені договором. Штраф розраховується на окремому рахунку та підлягає сплаті першочергово відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг.

Щодо правомірності внесення змін до до Умов та Правил надання банківських послуг пояснив, що це передбачено самим Умовами, які підписала відповідачка. Вона мала можливість самостійно знайомитись з балансом свого карткового рахунку шляхом отримання інформації через інтернет. Окрім цього, у неї був другий примірник договору, в якому міститься вся необхідна інформація. Умовами та Правилами перебдачено обов"язок клієнта стежити за витрачанням коштів в рамках платіжного ліміту.

Представник позивача в судове засідання не з"явився, подавши заяву, в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності. Позов просив повністю задовольнити.

Відповідачка та її адвокат в судовому засіданні позов не визнали, у його задоволенні просили відмовити з підстав, зазначених у запереченні та додаткових поясненнях

Суд, заслухавши пояснення відповідачки та її адвоката, ознайомившись з письмовими поясненнями представника позивача, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно анкети-заяви від 29 серпня 2011 року ОСОБА_1 виявила бажання оформити на своє ім`я кредитний ліміт по платіжній картці «Універсальна"/ Gold у розмірі 1000,00 грн. та погодила, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомлена і погоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Вона зобов"язується виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.6).

В обгрунтування позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначив, що 29 серпня 2011 року між ним та відповідачкою укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано суду власний розрахунок заборгованості (а.с.4-5,), анкету-заяву (а.с.6), витяг з Тарифів обслуговування кредитиних карт «Універсальна» , витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.7-31) без підпису ОСОБА_1

На підставі ухвали Долинського районного суду від 01.02.2018 року про витребовування доказів позивачем долучено роздруківку про рух коштів по банківських карточках НОМЕР_2 та НОМЕР_3, виданих на ОСОБА_1 (а.с.92, 96) та копії наказів про внесення змін в тарифи по карті "Уеіверсальна Gold" (а.с. 97-102).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди ( ст. 638 ЦК України).

Згідно п. 2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунок, видає клієнту картки, вид яких і строк дії визначений в заяві і в пам'ятці клієнта, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 вищевказаних правил, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. У п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 вказаних Умов та правил зазначено, що клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за його використання, за перерозходами платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених діючим договором. У випадку невиконання обов'язків за договором, клієнт зобов'язаний на вимогу банку повернути кредит та сплатити винагороду банку.

В анкеті-заяві від 29 серпня 2011 року відсутні дані про істотні умови кредитного договору, а саме: розмір кредитного ліміту, процентна ставка, номер кредитної картки, рахунок та строк її дії, цільове призначення кредиту, обов"язковість яких передбачено Умовами та правилами надання банківських послуг.

У вказаній вище аккеті-заяві відповідач лише виявила бажання оформити на своє імя кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна»/Gold та погодила, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася і погоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Вона зобов'язується виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК".

Натомість, зазначені Умови не містять підпису відповідача. При цьому позивачем на надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мала на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брала на себе зобов"язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобовязання з повернення кредиту.

Наведена правова позиція міститься у постановах Верховного суду України від 14 грудня 2014 року (справа №6-2462цс16), від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16), які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що відсотки за користування кредитом збільшувались (а.с. 4-5, 97-102), а саме: починаючи зі ставки 20,40% станом на 29.08.2011 року, 01.09.2014 року - збільшено до 34,80 %, а з 01.04.2015 року по 31.08.2017 року відсоткова ставка зросла до 43,20 %. При цьому, відсутні докази того, що відповідач був належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки в односторонньому порядку із застосуванням погодженого сторонами індексу, що призводило до збільшення його відповідальності, хоча відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Крім того, згідно розрахунку заборгованості будь-які дії, які свідчили б про прийняття умов про збільшення відсоткової ставки, ОСОБА_1 не вчиняла.

Порядок збільшення процентної ставки за кредитним договором передбачений ст. 1056-1 ЦК України.

Так, відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

У ч. 4 вказаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

З огляду на вищенаведене, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у справі № 6-1374цс17. Однак, позивач не надав жодного доказу, який би свідчив про повідомлення під розписку відповідачку про збільшення відсоткової ставки за кредитним договором.

Щодо позовних вимог в частині стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) та нарахованої пені/комісії суд керується наступним.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17.

В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на користь банку 3100,00 гривень заборгованості за пенею та комісією, та 1774,99 гривень нарахованих штрафів. З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що обидва стягнення нараховуються за порушення строків по кредиту. Суд встановив, що заборгованість по штрафах була нарахована після нарахування пені, що свідчить про те, що штраф вже виступив подвійною цивільно-правовою відповідальністю за порушення строків виконання кредитних зобов'язань.

Враховуючи вищевказане, в задоволенні вимоги про стягнення штрафів в розмірі 1774,99 грн. слід відмовити у зв'язку з її невідповідністю вимогам ст. 61 Конституції України.

З урахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що позивачем в повній мірі не доведено виникнення у відповідача зобов"язань за кредитним договором на умовах, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги.

Разом з тим, суд бере до уваги, що ОСОБА_1 ("ОСОБА_1"- відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 ( а.с. 53) ) періодично частково погашала заборгованість за кредитним договором, що свідчить про визнання нею факту отримання кредитних коштів у розмірі 1500,00 грн., про що вона зазначила і в запереченні, та підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором видно, що розмір заборгованості відповідача по тілу кредиту становить 1500,00 грн.

Твердження позивачки про те, що вона тіло кредиту у розмірі 1 355,00 грн. сплатила протягом періоду з 14.09.2011 року по 20.02.2012 року, а в грудні 2012 року ще доплатила 300,00 грн., чим погасила кредит, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, а тому судом до уваги не беруться. Так, не зважаючи на наявність у роздруківці суми погашення кредиту, зокрема:14.09.2011 року - 550,00 грн; 16.09.2011 року - 200,00 грн; 01.12.2011 року - 25,30 грн; 20.02.2012 року - 280,00 грн., підтвердження про те, що вказані суми йшли на погашення саме тіла кредиту матеріали справи не містять, а відповідачем не доведено. Окрім цього, ОСОБА_1 не надано квитанцю, яка б свідчила про сплату 300,00 грн. в рахунок погашення заборгованості в грудні 2012 року.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до переконання, що позов ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає до часткового задоволення, зокрема з відповідачки слід стягнути на користь ПАТ "КБ " ПРИВАТБАНК" 1500,00 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 29.08.2011 року. В задоволенні позовних вимог щодо сплати 20899,88 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 3100,00 грн.- за пенею та комісією, та 1774,99 грн. штрафів- відмовити.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1600,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 88,00 грн.

На підставі ст. 61 Конституції України, ст.ст. 530, 549, 551, 610, 611, 612, 634, 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" заборгованість по кредитному договору без номера від 29 серпня 2011 року в сумі 1500,00 (однієї тисячі п"ятисот) гривень заборгованості за кредитом, відмовивши в решті позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" 88,00 (вісімдесят вісім) гривень сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", вул. Набережна Перемоги, 50 м. Дніпро, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємстві організацій України 14360570.

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителька АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Повне судове рішення складено 18.07.2018 року.

Суддя Долинського районного суду І. М. Андрусів

Повне судове рішення складено 17.07.2018 року.