Справа № 369/2490/18 Головуючий у І інстанції Усатов Д. Д.
Провадження № 22-ц/780/2769/18 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 4 18.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 липня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кулішенка Ю.М.,

суддів: Сушко Л.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря: Гуторки А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 08 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, треті особи: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Лозняк Світлана Василівна, Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко Вікторія Вікторівна, Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Федотова Ольга Віталіївна, про визнання договору дарування недійсним та витребування житлового будинку з чужого володіння,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, треті особи: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Лозняк С.В., Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко В.В., Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Федотова О.В., про визнання договору дарування недійсним та витребування житлового будинку з чужого володіння.

У березні 2018 року представник позивачів ОСОБА_9 подала до суду заяву про забезпечення позову, мотивуючи її тим, що позовними вимогами є витребування майна із незаконного володіння спадкоємцем померлого власника житлового будинку, що є єдиним місцем проживання позивача. Враховуючи той факт, що будинок з погосподарськими будівлями та спорудами виставлено на продаж з грудня 2017 року, що підтверджується роздруківками оголошень через мережу Інтернет, продаж будинку може суттєво ускладнити виконання рішення суду в даній справі, а також призвести до грубого порушення прав позивача.

Просила вжити заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на житловий будинок загальною площею 149.4 кв.м та житловою площею 97.3 кв.м.. шо знаходиться за адресою: Київська область. Києво-Святошинський район, село Юрівка вулиця Шевченка номер 23. та заборони вчиняти будь-які дії щодо його відчуження, передачі у користування (оренду, суборенду тощо) іншим юридичним та фізичним особам, використовувати житловий будинок у якості застави у цивільно- правових стосунках та інше.

Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 08 травня 2018 року заяву задоволено. Накладено арешт на житловий будинок загальною площею 149.4 кв.м та житловою площею 97.3 кв.м.. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою та просив суд ухвалу скасувати та постановити нову про відмову в задоволені заяви про забезпечення позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування скарги зазначає, що матеріали справи та подані до заяви докази не можуть свідчити, що без застосування арешту будуть порушені права заявника, сама заява не містить достатніх обґрунтувань, надруковані роздруківки оголошень на сайті ОLX датовані 09 січня 2018 року і не світчать, що продавався саме будинок, який є предметом спору по справі. Роздруківка сторінок інтернету не є достатнім доказом, що підтверджує продаж спірного будинку. Надані позивачем роздруківки не відповідають вимогам засвідчення електронного документа визначеного постановою КМУ № 680 від 26 травня 2004 року. Судом порушено вимоги ст. 153 ЦПК України і не вирішено питання зустрічного забезпечення. Також зазначає, що спірний житловий будинок не є єдиним житлом позивача.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову значно ускладнить ефективний захист прав позивача, а обраний ним захід забезпечення позову є співмірним та відповідає змісту позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав:

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно виник спір з приводу визнання недійсним та витребування його з чужого володіння житлового будинку, що знаходиться за адресою : Києво - Святошинський район, с. Юріївка, вул. Шевченка,23.

Суд першої інстанції, враховуючи заявлені позовні вимоги, приймаючи до уваги доводи про те, що спірне майно може бути реалізованим, що призведе до неможливості виконання рішення чи утруднить його виконання, а також порушить збалансованість інтересів сторін та істотно порушить права та законні інтереси позивача до вирішення спору по суті та набрання рішенням законної сили, дійшов до правильного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не вирішено питання щодо зустрічного забезпечення позову необґрунтовані.

Відповідно до ч.1 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Правовий аналіз вказаної статті свідчить про те, що суд не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, а має лише право на застосування зустрічного забезпечення.

Разом з тим, ч.3 ст.154 ЦПК України передбачено, що суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Разом з тим, ОСОБА_2 не надало суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові та доказів того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Крім того, згідно з ч.6 ст.154 ЦПК України питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Таким чином, клопотання про зустрічне забезпечення може бути подане та вирішене судом після застосування судом заходів забезпечення позову.

На підтвердження того, що спірний будинок виставлено на продаж позивачем надано копії - роздруківки сторінки з інтернет сайтів, що містять зображення спірного житлового будинку. Згідно із загальними правилами доказування відповідач може подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів. У даному випадку відповідач не надав суду жодного доказу на спростування значення відомостей, які містяться на роздруківці в інтернет сторінок наданих позивачем.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

РішенняКиєво - Святошинського районного суду Київської області від 27 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: