Ухвала

Іменем України

02 липня2018 року

м. Київ

провадження № 61-37469ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2001 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, зареєстрований 28 липня 2000 року, розірвано.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2001 року у цій справі.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, виходив з того, що апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

У травні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2018 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права.

Заявник зазначає, що строк на апеляційне оскарження пропущений нею з поважних причин, оскільки вона не була повідомлена про розгляд вказаної справи, а про ухвалення судом рішення, яким розірвано шлюб між нею та її чоловіком, дізналася у березні 2018 року вже після його смерті.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до частини другої статті 358 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 29 березня 2018 року ОСОБА_4 звернулася з апеляційною скаргою на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2001 року, тобто майже через 17 років після ухвалення цього рішення.

Відповідно до листа Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області справи за 2001 рік знищені за строком давності згідно наказу Міністерства юстиції України від 07 липня 2000 року № 27/5 «Про затвердження Переліку судових справ та документів діяльності суду із зазначенням строків їх зберігання».

Таким чином, справа за позовом ОСОБА_5. до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу знищена, провадження втрачене.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 звернулася з апеляційною скаргою на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2001 року з пропуском майже 17-річного строку і доказів на підтвердження наявності обставин, за яких судове рішення підлягало б апеляційному перегляду, не надала, а також виходячи з того, що вказане судове провадження знищено за строком позовної давності, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, а є лише незгодою заявника з його змістом.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

Г. І. Усик