_____________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/5529/18
Провадження № 2/520/4634/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.

за участю секретаря Баранової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей,

В С Т А Н О В И В :

10 травня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким: розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, зареєстрований «08» жовтня 2005 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції, актовий запис № 941; визначити місце проживання сина ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишити їх проживання разом з нею за адресою: АДРЕСА_1; стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на її користь на утримання сина ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) або, за умови, якщо відповідач не працює і не має інших доходів, виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника в м. Одесі, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму відповідно для кожної дитини відповідного віку до досягнення сином та донькою повноліття; державне мито, яке підлягає стягненню, під час реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану, стягнути з відповідача; допустити негайне виконання рішення суду у частині визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць; стягнути з відповідача на її користь судові витрати та оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В обґрунтування свого позову посилається на те, що з 08 жовтня 2005 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в період якого народились діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Позивач стверджує, що подружнє життя з відповідачем не склалось, причиною цього є різні погляди на життя, а також виникаючі між ними сварки та розбіжності по найважливішим життєвим питанням, втрачено почуття любові та поваги.

Також позивач стверджувала, що діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Вказує, що їй матеріально важко утримувати дітей, вона потребує матеріальної допомоги, з урахуванням того, що необхідно оплачувати витрати на харчування, розвиток, одяг, лікування. Крім того стверджує, що відповідач працездатний, фізично здоровий і може за своїм матеріальним станом надавати дітям допомогу.

Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М.

Ухвалою судді від 11.05.2018 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

В подальшому у судовому засіданні, яке відбулось 11 червня 2018 року, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просила залишити без розгляду позовні вимоги в частині визначення місця проживання дітей. В решті позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Ухвалою суду від 11.06.2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 - залишено без розгляду. В іншій частині розгляд справи продовжено в загальному порядку. Виключено орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради з числа третіх осіб у даній справі. А також закрито підготовче провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дітей та призначено справу до розгляду по суті на 10 липня 2018 року о 09.30 годин.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання зявилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 08 жовтня 2005 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Таганова) ОСОБА_5, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 941, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії І ЖД № 144622.

В період вказаного шлюбу у сторін народились діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси було складено актовий запис за № 1900 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було складено актовий запис за № 5173.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню тому, що родина фактично розпалася і її відновлення неможливе за обставин, зазначених позивачем у позовній заяві. Під час розгляду справи, судом також було встановлено, що у позивача відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюбний союз розпався та існує формально.

Згідно роз'яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка ОСОБА_2, та жінки ОСОБА_1, й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Примирення між сторонами неможливе. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя немає.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні позивача.

Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

На підставі вище викладеного, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України).

Що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дітей, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Суд приймає до уваги той факт, що відповідач фізично здоровий, у звязку з чим повинен утримувати своїх неповнолітніх дітей.

При ухваленні рішення по справі суд керується ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» відповідно до якої вбачається, що у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень;

Суд враховує положення закону про те, що позивач також має обов`язок утримувати дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, з урахування вищевказаного суд вважає за необхідне стягувати з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму відповідно для кожної дитини відповідного віку до досягнення сином та донькою повноліття.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне вимоги в цій часині також підлягають задоволенню, при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітніх дітей.

У відповідності з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору за подання позову в частині розірвання шлюбу у розмірі 704, 80 гривень.

Окрім того, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи те, що у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, необхідно оплату на користь держави судових витрат в розмірі 704, 80 гривень покласти на відповідача ОСОБА_2.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.

Керуючись ст. 141, 180, 181, 182, 184,191,192 Сімейного Кодексу України. ст.ст. 76-81, 141, 264, 265, 430, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітніх дітей та стягнення аліментів на дітей задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Таганова) ОСОБА_5, зареєстрований 08 жовтня 2005 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 941.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, ІПН НОМЕР_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму відповідно для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду 10 травня 2018 року й досягнення сином ОСОБА_6 повноліття, тобто до 11 грудня 2023 року, та досягнення донькою ОСОБА_4 повноліття, тобто до 02 червня 2031 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, ІПН НОМЕР_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 704, 80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у сумі 704, 80 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси

Суддя Куриленко О. М.