Справа №2-377/2007 18.07.2018
Провадження №22-ц/784/1019/18
П О С Т А Н О В А

Справа № 2-377/2007

Провадження № 22ц-784/1019/18 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участю: представника суб'єкта оскарження - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Вітовського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області

на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 3 травня 2018 року,постановлену під головуванням судді - Савіна О.І. в приміщенні того ж суду по справі за скаргою ОСОБА_3 на дії (бездіяльність) Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі- Вітовський відділ ДВС) заінтересовані особи - ОСОБА_4, Южноукраїнськ міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у миколаївській області (далі- Южноукраїнський відділ ДВС) про визнання протиправними дій державного виконавця, що призвели до незаконного нарахування заборгованості по аліментним платежам та скасування розрахунку заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) Вітовського (Жовтневого) відділу ДВС про визнання протиправними дії (бездіяльність) суб'єкта оскарження, що призвело до незаконного нарахування заборгованості по аліментним платежам та скасування розрахунку такої заборгованості.

Заявник зазначав, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 травня 2007 року з нього на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На час ухвалення цього рішення він працював в ТОВ «Сандора», до якого Жовтневим відділом ДВС, який в подальшому змінив назву на Вітовський відділ ДВС було спрямовано виконавчий лист та підставі якого з його заробітної плати відбувалося відрахування аліментів.

В серпні 2008 року він звільнився з вказаного місця роботи та переїхав на постійне місце проживання до м. Южноукраїнськ Миколаївської області, де працевлаштувався у відокремлений підрозділ «Южно - Української АЕС» НАЕК «Енергоатом» (надалі - ВП «ЮУ АЕС»), де працює й до теперішнього часу.

З часу працевлаштування на ВП «ЮУ АЕС» відрахувань аліментів із його заробітної плати не проводилося з невідомих йому причин, у зв'язку з чим він самостійно перераховував на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина щомісячно, починаючи з серпня 2008 року.

14 вересня 2016 року державним виконавцем йому було повідомлено про наявність заборгованості по аліментам.

Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження він дізнався, що 2 березня 2016 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за заявою Вітовського відділу ДВС було видано дублікат виконавчого листа на виконання судового рішення від 11 травня 2007 року.

Після цього 1 травня 2016 року державним виконавцем складено розрахунок заборгованості по аліментам з січня 2009 року по квітень 2016 року, яка склала 145 602,73 грн.

13 липня 2016 року державним виконавцем було складено акт про його відсутність за місцем проживання - в АДРЕСА_1 а 27 липня 2016 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку з направленням виконавчого документу до Южноукраїнського відділу ДВС за місцем його проживання та роботи.

На його думку, протягом 2008-2016 років, державною виконавчою службою не було проведено жодних виконавчих дій щодо стягнення аліментів, що призвело до виникнення заборгованості по аліментам.

За такого, вважає вказаний розрахунок заборгованості за період з січня 2009 року по квітень 2016 року незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки не містить інформації про сплату аліментів в добровільному порядку в сумі 62 000 грн. та такий, що розрахований всупереч ст. 194 СК України, яка передбачає стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_3 просив визнати протиправними дії (бездіяльність) суб'єкта оскарження, що полягають у невжитті заходів щодо своєчасного і повного виконання рішення суду, що призвело до незаконного нарахування заборгованості по аліментним платежам, а також скасувати затверджений державним виконавцем Вітовського відділу ДВС, розрахунок заборгованості по несплаті аліментів від 1 травня 2016 року.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 грудня 2016 року дану скаргу залишено без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 7 березня 2017 року вказану ухвалу суду першої інстанції скасовано, справу направлено для продовження розгляду до того ж суду.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 3 липня 2017 року у задоволенні скарги відмовлено, яку ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 10 серпня 2017 року скасовано, а матеріали скарги передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

30 січня 2018 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області до участі у справі у якості заінтересованих осіб залучено - Южноукраїнський відділ ДВС та стягувача - ОСОБА_4

В подальшому ОСОБА_3 уточнив вимоги скарги та просив суд визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Жовтневого відділу ДВС Юхимець А.В., що полягає у невжитті заходів щодо своєчасного і повного виконання рішення суду, що призвело до незаконного нарахування ОСОБА_3 заборгованості по аліментам. Скасувати затверджений державним виконавцем Жовтневого відділу ДВС Юхимець А.В. розрахунок заборгованості по несплаті аліментів від 1 травня 2016 року та зобов'язати Южноукраїнський відділ ДВС здійснити перерахунок заборгованості по аліментним платежам за дублікатом виконавчого листа 2-377/2007 від 10 травня 2016 року, не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання з урахуванням сплачених ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 3 травня 2018 року скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Визнано незаконною бездіяльність державного виконавця Вітовського відділу ДВС Юхимець А.В., що полягає у невжитті заходів щодо своєчасного і повного виконання рішення суду, що призвело до незаконного нарахування ОСОБА_3 заборгованості по аліментним платежам. Скасовано, затверджений державним виконавцем Вітовського відділу ДВС Юхимець А.В., розрахунок заборгованості по несплаті аліментів ОСОБА_3, від 1 травня 2016 року. Зобов'язано Южноукраїнський відділ ДВС здійснити перерахунок заборгованості по аліментним платежам за виконавчим листом № 2-377/2007 від 10 травня 2016 року, не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання, з урахуванням виплачених ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі Вітовський відділ ДВС, посилаючись на необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, істотне порушення норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду в частині визнання незаконною бездіяльність державного виконавця Вітовського відділу ДВС Юхимець А.В., що полягає у невжитті заходів щодо своєчасного і повного виконання рішення суду, що призвело до незаконного нарахування ОСОБА_3 заборгованості по аліментним платежам скасувати та в задоволенні цих вимог відмовити. В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Вітовського відділу ДВС, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За положеннями ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 травня 2007 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання сина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 березня 2007 року і до повноліття дитини (т. 1 а.с. 22).

11 травня 2007 року ОСОБА_5 написала заяву з проханням видати їй виконавчий лист для пред'явлення до виконавчої служби (т. 1 а.с. 23).

Постановою державного виконавця Жовтневого відділу ДВС Ляндибурським А.В. 25 березня 2008 року на підставі заяви ОСОБА_5 було відкрито провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-377 від 11 травня 2007 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів у розмірі 1/4 частки, яка в той же день направлена боржнику (т. 1 а.с.32-33).

З довідки ТОВ «Сандора» вбачається, що в період з березня 2007 року по серпень 2008 року із заробітної плати ОСОБА_3 за виконавчим листом робилися відповідні відрахування (т. 1 а.с. 77).

З письмових заперечень начальника Вітовського (Жовтневого) відділу ДВС встановлено, що за даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень 21 грудня 2009 року державним виконавцем цього відділу Майбородюк Д.В. (яка на теперішній час звільнена) було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Южноукраїнського міського суду Миколаївської області у справі № 2-377 від 11 травня 2007 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів. Інші дані щодо виконання цього виконавчого документу відсутні (т. 1 а.с. 110).

Як вбачається з заяви про видачу дублікату виконавчого листа від 18 лютого 2016 року, яка надійшла на адресу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, 21 грудня 2009 року виконавче провадження закінчено, а виконавчий лист за вих. № 13842 на підставі п. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто стягувачеві, однак виконавчий документ було втрачено при пересилці. З огляду на ці обставини та звернення стягувача Жовтневий відділ ДВС ініціював видачу дублікату виконавчого листа (т. 1 а.с. 35-36).

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 2 березня 2016 року видано дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів в розмірі 1/4 частки заробітку (т. 1 а.с. 41).

Між тим, на підставі усного звернення за телефоном ОСОБА_5 18 лютого 2016 року, тобто до видачі дубліката виконавчого документа, постановою державного виконавця Жовтневого відділу ДВС Юхимець А.В. відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом (т. 2 а.с. 63).

Як видно з розрахунку заборгованості по несплаті аліментів загальна заборгованість ОСОБА_3 по аліментам станом на 1 травня 2016 року становить 145 602,73 грн. (т. 2 а.с.80-82).

Відповідно до постанови про заміну сторони виконавчого провадження від 17 листопада 2016 року ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 3).

13 липня 2016 року державним виконавцем було складено акт про відсутність боржника за місцем проживання - в АДРЕСА_1 а 27 липня 2016 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку з направленням виконавчого документу до Южноукраїнського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області по місцю проживання та роботи боржника.

На теперішній час вказаний виконавчий лист перебуває на виконанні Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області (т. 2 а.с. 84, 85).

Надані боржником копії квитанцій свідчать про те, що з 2009 року останній сплачував аліменти стягувачу добровільно та у розмірах, визначених ним самим (т. 1 а.с. 78-96).

Долучені до скарги заявником копії квитанцій про сплату ним аліментів підтверджують факт того, що заявник (боржник у виконавчому провадженні) надсилав кошти в значно меншому розмірі, ніж встановлено рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 травня 2007 року (т. 1 а.с. 78-96).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Приписами Інструкції про проведення виконавчих дій, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158 (зі змінами) (надалі - Інструкція 1999 року) та в подальшому Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом того ж міністерства 2 квітня 2012 року № 512/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802 (Інструкція 2012 року), визначені окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів на час виникнення спірних правовідносин.

Статтями 68-70 Закону України «Про виконавче провадження» та Розділом 7 зазначених Інструкцій визначено порядок та дії державного виконавця при звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника.

Так, статтею 69 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що Підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти стягувачу у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а якщо такий строк не встановлено - до десятого числа кожного місяця, наступного за звітним. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці кожні шість місяців надсилають державному виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України. У разі припинення перерахування коштів стягувачу у зв'язку із зміною боржником місця роботи, проживання, перебування чи навчання або з інших причин підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці не пізніш як у триденний строк повідомляють державному виконавцю про причину припинення виплат та зазначають нове місце роботи, проживання чи навчання боржника, якщо воно відоме. Посадові особи, винні у ненаданні таких відомостей без поважних причин, можуть бути притягнуті до відповідальності, передбаченої законом.

Пунктом 7.4. Інструкції передбачено, що контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника здійснюється державним виконавцем за власною ініціативою, в тому числі за заявою стягувача шляхом перевірки правильності відрахувань підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами та фізичними особами-підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, про що складається відповідний акт.

З письмових заперечень начальника Вітовського (Жовтневого) відділу ДВС вбачається, що за даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень 21 грудня 2009 року державним виконавцем цього відділу Майбородюк Д.В. (яка на теперішній час звільнена) було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Южноукраїнського міського суду Миколаївської області у справі №2-377 від 11 травня 2007 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів. Інші дані щодо виконання цього виконавчого документу відсутні (т. 1 а.с. 110-111).

В додаткових письмових поясненнях заявник ОСОБА_3 зазначав, що після працевлаштування на ВП ЮУ АЕС, він звертався до бухгалтера підприємства та повідомив, що є платником аліментів. Однак йому було роз'яснено, що поки з ДВС не надійде виконавчий лист, із заробітної плати не можливо проводити ніякі утримання. Про нове місце проживання та роботи була повідомлена і стягувачка (т. 2 а.с. 250-256).

Отже, встановлене свідчить проте, що з серпня 2008 року до лютого 2016 року, державний виконавець в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцій не вживав заходів щодо контролю з виконання рішення суду про стягнення аліментів, а лише у 2016 році діючи на захист стягувача, не відібравши пояснень у боржника щодо можливого добровільного виконання рішення, нарахував заборгованість за вісім років з січня 2009 року до травня 2016 року.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції щодо визнання незаконною бездіяльність, яка полягає у невжитті заходів щодо своєчасного і повного виконання рішення суду є вірним.

Разом з тим, суд визнавши бездіяльність саме державного виконавця Вітовського відділу ДВС - Юхимець А.В. не звернув уваги, що вказаного державного виконавця не було залучено до участі у справі відповідно до закону, а тому ухвала суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає в частині визнання незаконною бездіяльність державного виконавця Вітовського (Жовтневого) районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Юхимець А.В., що полягає у невжитті заходів щодо своєчасного і повного виконання рішення суду, що призвело до незаконного нарахування ОСОБА_3 заборгованості по аліментним платежам змінити, виклавши в наступній редакції: визнати незаконною бездіяльність Вітовського (Жовтневого) районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, що полягає у невжитті заходів щодо своєчасного і повного виконання рішення суду, що призвело до незаконного нарахування ОСОБА_3 заборгованості по аліментним платежам.

Доводи апеляційної скарги зводяться до заперечень на скаргу, яким суд відповідно до ст. 89 ЦПК України надав належну правову оцінку.

Ухвала суду в частині розрахунку заборгованості по аліментам не оскаржувалась, а тому не була предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Вітовського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області задовольнити частково.

Ухвалу Южноукраїнського міськогосуду Миколаївської області від 3 травня 2018 року в частині визнання незаконною бездіяльність державного виконавця Вітовського (Жовтневого) районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Юхимець А.В., що полягає у невжитті заходів щодо своєчасного і повного виконання рішення суду, що призвело до незаконного нарахування ОСОБА_3 заборгованості по аліментним платежам змінити, виклавши в наступній редакції: визнати незаконною бездіяльність Вітовського (Жовтневого) районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, що полягає у невжитті заходів щодо своєчасного і повного виконання рішення суду, що призвело до незаконного нарахування ОСОБА_3 заборгованості по аліментним платежам.

В іншій частини ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 23 липня 2018 року.