Справа №:755/4117/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" червня 2018 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

за участі секретаря Бурячек О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського районного суду міста Києва заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 липня 2017 року, яке ухвалено в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення збитків та шкоди, завданої внаслідок ДТП,

в с т а н о в и в :

12 липня 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення збитків та шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Присуджено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 35196 гривень 62 копійки, витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 1000,00 гривень та судовий збір у розмірі 640,00 гривень , а всього 36 836 гривень 62 копійки. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

16 квітня 2018 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2012 року , обґрунтовуючи підстави для скасування заочного рішення суду відповідач посилається на те, що рішення суду прийняте у відсутності відповідача, яка не мала змоги прибути у судове засідання, оскільки не була належним чином повідомлена про день та час судового розгляду справи, що позбавило відповідача подати свої письмові заперечення на позов та надати докази на спростування заявлених позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, просив залишити заяву про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 Цивільного процесуального кодексу України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наведені відповідачем підстави для скасування заочного рішення, суд приходить до наступного.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п.9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 288 Цивільного процесуального кодексу України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, за змістом вказаних положень чинного законодавства , скасування заочного рішення суду можливе за двох умов, однією з яких є поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити.

Водночас, з'ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги про скасування заочного рішення, відповідач посилається на те, що вона не була повідомлена про день, час та місце судового розгляду, у зв'язку з чим не могла скористатися наданими їй процесуальними права, серед іншого подати заперечення на позов та витребувати у позивача належні докази у справі, які не були досліджені судом, наголосила, що позивач обґрунтував заподіяну йому матеріальну шкоду виключно на підставі висновку та ремонтної калькуляції, проте не врахував дефекти, які зазначені в схемі дорожньо-транспортної пригоди та довідці про пошкодження транспортних засобів, крім того судом не досліджувались докази, які мали підтвердити наявність у позивача полісу обов'язковогострахування цивільно-правової відповідальностівласників наземних транспортних засобів та отримання страхового відшкодування у відповідній страховій компанії та/або МТСБУ, що зумовлює доведення цих обставин лише під час розгляду справи по суті, що дає підстави скасувати заочне рішення та призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 288 Цивільного процесуального кодексу України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 74 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент розгляду справи та ухвалення судом рішення) передбачено, що судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Виходячи із загального обсягу доказів, які містять в матеріалах цивільної справи, відповідач про день та час розгляду справи повідомлена належним чином шляхом направлення викликів до суду за адресою, вказаною у позовній заяві, відомості про фактичне місце реєстрації відповідача отриманою судом від адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві, крім того, вказана адреса вказана заявником у заяві про перегляд заочного рішення.

Доказів, які мали підтвердити зміну місця реєстрації ( проживання) відповідача на час звернення позивача з цим позовом до суду, суду надано не було, кореспонденція направлена на адресу відповідача повернулась без вручення за закінченням терміну зберігання, однак ці обставини не можуть свідчити про те, що судом не дотримано процедуру виклику відповідача в судові засідання, вжито відповідних заходів для повідомлення відповідача про час та місце слухання справи відповідно до положень ст.ст.74, 76, 77 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент розгляду справи).

Щодо викладених обставин, які не були, на думку відповідача, досліджені судом, то вказані відомості не можуть слугувати підставами, які мають істотне значення для правильного вирішення справи про відшкодування заподіяної шкоди, з огляду на те, що суду не було надано підтверджуючих належних доказів того, що наданий позивачем під час розгляду справи висновок спеціаліста про визначення розміру заподіяної шкоди, є неналежним доказом, а посилання відповідача на можливість отримання позивачем страхового відшкодування від страхової компанії та/або МТСБ ґрунтуються на власних припущеннях відповідача з посиланням на норми права, які регламентують порядок виплати страхового відшкодування, у разі настання страхового випадку.

В свою чергу, відповідач до заяви про перегляд заочного рішення не долучив жодного письмового доказу, обмежившись викладенням власних міркувань та припущень щодо підстав звернення позивача з цим позовом до суду та переоцінки наявних у справі доказів, які досліджено судом та покладено в основу судового рішення.

У відповідності до ч. 3 ст.287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяву відповідачаІорданової І.М. про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 липня 2017 року, оскільки відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права безпосередньо в судовому засіданні, однак небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема, з причини ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 284, 287, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 липня 2017 року, яке ухвалено в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення збитків та шкоди, завданої внаслідок ДТП, - залишити без задоволення.

Роз'яснити заявнику, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленого цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я