Постанова

Іменем України

27 червня 2018 року

м. Київ

справа № 344/15841/15-ц

провадження № 61-6713 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

позивач - ОСОБА_1,

представники позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна»,

представники відповідача: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

третя особа - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк»,

представник третьої особи - ОСОБА_9,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 25 жовтня 2016 року у складі судді Татарінової О. А. та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Ясеновенко Л. В., Горейко М. Д., Проскурніцького П. І.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (далі - ПАТ «СК «Країна»), третя особа - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» (далі - ПАТ КБ «Правекс-Банк»), про стягнення страхового відшкодування, трьох відсотків річних, пені та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 17 жовтня 2014 року він уклав з ПАТ «СК «Країна» договір добровільного страхування належного йому автомобіля HYUNDAI SANTA FE, номерний знак НОМЕР_1, за умовами якого вигодонабувачем є ПАТ КБ «Правекс-Банк», з яким був укладений договір застави транспортного засобу від 17 жовтня 2014 року. 29 квітня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений застрахований автомобіль. Він належним чином та у строки передбачені договором добровільного страхування і законодавством України повідомив відповідача про настання страхового випадку. Також, було надано пошкоджений транспортний засіб для огляду представником відповідача та документи, необхідні для підтвердження факту настання страхового випадку, оформлення страхового акта та виплати страхового відшкодування, однак у порушення умов договору рішення про виплату страхового відшкодування, що оформлюється страховим актом, відповідачем прийнято не було. А, отже, відповідач порушив умови укладеного договору та не виконав зобов'язання з оплати страхового відшкодування.

Посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку відмовився виплатити страхове відшкодування, просив суд стягнути на його користь

432 800,67 грн страхового відшкодування, 2 739,09 грн трьох відсотків річних, 25 161,72 грн пені, 10 тис. грн на відшкодування моральної шкоди та 4 707 грн 01 коп. витрат з оплати судового збору.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 25 жовтня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «СК «Країна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 432 800,67 грн, три відсотки річних у розмірі 2 739,09 грн, пеню у розмірі 25 161,72 грн, а всього - 460 701,48 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов'язальними. ПАТ «СК «Країна» прострочив виконання зобов'язання з оплати страхового відшкодування, а, отже, існують всі правові підстави для задоволення позовних вимог з урахуванням положень статті 625 ЦК України. Крім того, у разі порушення зобов'язання моральна шкода може відшкодовуватися лише тоді, якщо це встановлено договором або законом (стаття 611 ЦК України). Таким чином, між позивачем та відповідачем існують договірні відносини, які врегульовані Законом України «Про страхування» та ЦК України, норми статей 625, 992 якого не передбачають такого виду відповідальності страховика, як відшкодування моральної шкоди. Не передбачена така відповідальність і в умовах договору (пункт 18.8 договору страхування) та Правилах добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного), затвердженими рішенням Правління ПАТ «СК «Країна»

від 28 грудня 2012 року (пункт 13.7.1).

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 листопада

2016 року апеляційну скаргу ПАТ «СК «Країна» задоволено частково. Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 25 жовтня 2016 року змінено, зменшено суму стягнення до

457 295,19 грн, з якої: 429 600,67 грн - сума страхового відшкодування, 2 718,84 грн - три відсотки річних, 24 975,68 грн - пеня. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанцій мотивовано тим, що позивач після настання страхового випадку виконав усі дії, передбачені пунктом 16 договору страхування, а відповідач не оформив страховий акт та не повідомив страхувальника про відмову у виплаті страхового відшкодування з обґрунтуванням причин такої відмови, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог.Разом з тим, задовольняючи позов, суд не врахував положення пункту 7.1.2. договору страхування про розмір безумовної франшизи - 0,5% від страхової суми, що становить 3 200 грн.

У касаційнійскарзі, поданій у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «СК «Країна», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, а саме - стягнути страхове відшкодування у розмірі 254 596,11 грн, пеню у розмірі

14 382,94 грн та три відсотки річних у розмірі 1 569,43 грн, у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не застосовано норми матеріального права, які підлягали застосуванню. Крім того, ПАТ «СК «Країна» посилалося на те, що суди не звернули уваги на пункт 18.2.1.1 договору страхування та пункт 13.6 Правил страхування, у зв'язку із чим стягнули суму страхового відшкодування, яка розрахована з порушенням умов страхування.

Отже, виходячи з доводів касаційної скарги судове рішення у частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди не оскаржується, тому в силу вимог частини першої статті 400 ЦПК України не є предметом перегляду.

Відповідно до пункту 4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

02 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення в оскаржуваній частині не відповідають.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2014 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого останній кредит у розмірі 454 100 грн з метою оплати транспортного засобу за договором купівлі-продажу від 15 жовтня 2014 року, на строк до 17 жовтня 2017 року включно (т. 2 а. с. 113-128).

17 жовтня 2014 року ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Правекс-Банк» уклали договір застави транспортного засобу, автомобіля марки HYUNDAI SANTA FE, номерний знак НОМЕР_1 (т. 2 а. с. 129-135).

Цього ж дня між ОСОБА_1 та ПАТ «Страхова компанія «Країна» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до пункту 4 якого предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом та додатковим обладнанням до нього. Страхова компанія зобов'язана у разі настання страхового випадку відшкодувати завданий збиток в межах 640 тис. грн у порядку та на умовах, передбачених договором, а позивач зобов'язався своєчасно сплатити страхові платежі розміром 44 736 грн. Вигодонабувачем за договором виступає

ПАТ КБ «Правекс-Банк» (т. 1 а. с. 8-10).

29 квітня 2015 року за участю вищезазначеного транспортного засобу, відбулась дорожньо-транспортна пригода.

29 квітня 2015 року до ПАТ СК «Країна» надійшло повідомлення про настання страхового випадку за участю автомобіля марки HYUNDAI SANTA FE, номерний знак НОМЕР_1, (т. 1 а. с. 11, 12).

30 квітня 2015 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» направив лист-повідомлення до ПАТ СК «Країна», яким повідомив, що 29 квітня 2015 року стався випадок за участю автомобіля марки HYUNDAI SANTA FE, номерний знак НОМЕР_1, що має ознаки страхового.

30 квітня 2015 року незалежним експертом фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10 здійснено оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки HYUNDAI SANTA FE, номерний знак НОМЕР_1, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 412 829,56 грн.

22 травня 2015 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» направив ПАТ СК «Країна» розпорядження на виплату страхового відшкодування, в якому зазначив, що ПАТ КБ «Правекс-Банк», як вигодонабувач відмовляється від отримання страхового відшкодування. Також просило у випадку зміни розміру страхового відшкодування, зазначеному у листі від 30 квітня 2015 року, додатково узгодити виплату страхового відшкодування з ПАТ КБ «Правекс-Банк» (т. 1 а. с. 172).

05 червня 2015 року на замовлення відповідача та згідно укладеного договору на проведення незалежної оцінки із ТОВ «Експертум-АВЕ» оцінювачем ОСОБА_11 здійснена оцінка вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу HYUNDAI SANTA FE, номерний знак НОМЕР_1. Згідно із висновками, викладеними у звіті від 05 червня

2015 року, матеріальний збиток, завданий власнику HYUNDAI SANTA FE номерний знак НОМЕР_1, складає 460 303,43 грн (т. 2 а. с. 3-16).

09 червня 2015 року від ОСОБА_1 до ПАТ СК «Країна» надійшла заява на виплату страхового відшкодування на суму 417 030, 70 грн відповідно до рахунку-фактури, наданого ТзОВ «Богдан-Авто Івано-Франківськ»

від 28 травня 2015 року (т. 1 а. с. 14-16).

10 червня 2015 року складено акт огляду транспортного засобу (т. 2

а. с. 47).

Листом від 16 червня 2015 року ПАТ СК «Країна» повідомило ПАТ

КБ «Правекс-Банк», що згідно договору при настанні страхового випадку відшкодуванню підлягають тільки реальні збитки у вигляді вартості транспортного засобу в межах страхової суми (у разі конструктивної загибелі (вартість відновлення (ремонту) становить 70 і більше відсотків його ринкової вартості) транспортного засобу. Страхувальник виявив бажання здійснити перерахунок страхового відшкодування на рахунок

СТО ТзОВ «Богдан-Авто Івано-Франківськ». (т. 1 а. с. 17)

Відповідно до пункту 18.2.1.1. договору страхуванняпри настанні страхового випадку відшкодуванню підлягають за рахунок страхового відшкодування тільки реальні збитки у вигляді витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу в межах страхової суми, розрахованих відповідно до Закону України «Про страхування», Правил добровільного страхування наземного транспорту та цього договору.

Згідно з статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 988 ЦК України визначено, що до обов'язків страховика віднесено, зокрема, вжиття заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку; здійснення страхової виплати у строк, встановлений договором, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Частиною 17 статті 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разіколи страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Відповідно до пункту 13.6 Правил добровільного страхування наземного транспорту якщо транспортний засіб був застрахований в частці від повної вартості або якщо на момент, настання страхового випадку страхова сума менша від ринкової вартості транспортного засобу і ця різниця складає більше ніж 10 %, то вважається, що транспортний засіб застрахований в частці від повної вартості. В такому випадку страхове відшкодування виплачується пропорційно співвідношенню страхової суми до ринкової вартості транспортного засобу на дату настання страхового випадку (принцип пропорційності). СВ = СВр х СС/РВ - К, де СВ - страхове відшкодування при страхуванні частці»; СВр - розмір збитку; СС - страхова сума за договором; РВ - ринкова вартість застрахованого транспортного засобу на дату настання страхового випадку; К - зменшення розміру страхового відшкодування на суми, передбачені цими Правилами та договором.

Судом встановлено, що страхова сума згідно умов договору становить -

640 тис. грн, ринкова вартість на момент настання страхового випадку - 1 074 463,18 грн, вартість ремонту автомобіля (розмір збитку) відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 30 травня 2016 року, проведеної Львівським науково-дослідним Інститутом судових експертиз - 432 800,67 грн, франшиза передбачена умовами договору - 3 200 грн.

Враховуючи зазначене вище, розмір страхового відшкодування при страхуванні в частці відповідно до пункту 18.2.1.1. договору страхування та пункту 13.6 Правил добровільного страхування наземного транспорту складає: 432 800,67 грн х 640 тис. грн /1 074 463,18 грн - 3 200 грн =

254 596,11 грн.

Крім того, відповідно до статті 20 Закону України «Про страхування» страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Виходячи з умов пункту 14.4.1. договору, відповідач прострочив виконання зобов'язання з оплати страхового відшкодування, а отже вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню, виходячи з наступного розрахунку: за період з 25 липня 2015 року по 27 серпня 2015 року у розмірі 7 114,74 грн (254 596,11 грн х 30 (ставка Національного банку України) /100/365 х 34 днів прострочення); період з 28 серпня 2015 року по 24 вересня 2015 року у розмірі 5 273,28 грн (254 596,11 грн х 27 (ставка Національного банку України) /100/365 х 28 днів прострочення); за період з 25 вересня 2015 року по 07 жовтня 2015 року у розмірі 1 994,92 грн (254 596,11 грн х 22 (ставка Національного банку України) /100/365 х 13 днів прострочення), а всього 14 382,94 грн.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 25 жовтня 2016 року та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 листопада 2016 року в задоволеній частині позову ОСОБА_1 скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 254 596,11 гривень, 3 % річних у розмірі 14 382,94 гривень, пеню у розмірі 1 569,43 гривень, а всього стягнути 270 548,48 гривень (двісті сімдесят тисяч п'ятсот сорок вісім гривень сорок вісім копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства страхова компанія «Країна» судовий збір у розмірі

10 697,09 гривень (десять тисяч гривень шістсот дев'яносто сім гривень дев'ять копійок).

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В.Синельников

С. Ф.Хопта