КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/8321/18
Провадження № 2/520/5264/18
УХВАЛА

09.07.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Шевчук В.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі заяву представника позивач про забезпечення позову по справі за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя»

про визнання договору нікчемним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

04.07.2018року ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя», в якій просить суд встановити нікчемність правочину (договору добровільного страхування життя №80-1528-0009 від 08.09.2009року, а також додаткових угод до зазначеного договору від 01.10.2010року) щодо відчуження Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» квартири АДРЕСА_1, корп. А, в м. Одеса, на користь ОСОБА_3 з відстрочкою платежу, та визнати за нею - ОСОБА_2 право власності на квартири АДРЕСА_1, корп. А, в м. Одеса.

Одночасно з позовною заявою представником позивача було надано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2, корп. А, в м. Одеса, та шляхом заборони субєктам державної реєстрації прав, нотаріусам, вчиняти будь-які дії, повязані з державою реєстрацією прав (в тому числі, але не виключно, щодо зміни власника, адреси), на квартиру АДРЕСА_2, корп. А, в м. Одеса.

В обґрунтування наданої заяви представник позивача посилається на те, що предметом спору є квартира АДРЕСА_2, корп. А, в м. Одеса, у звязку з чим, на думку представника позивача, накладення арешту на спірну квартиру є абсолютно співрозмірним та адекватним заходом забезпечення позову, що забезпечить виконання можливого судового рішення в майбутньому.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 09.07.2018року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» про визнання договору нікчемним та визнання права власності. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, проаналізувавши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 08 вересня 2009 року між ЗАТ «Українська компанія «Українська страхова група «Життя», правонаступником якого є ПрАТ «СК«СГ«ЖИТГЯ» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування життя, обєктом страхування за договором є майнові інтереси, пов'язані з життям, здоров'ям та працездатністю. Страхова сума за договором складає 400 000,00 грн.

01 жовтня 2010 року між ПрАТ «СК«СГ«ЖИТТЯ» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду до договору добровільного страхування життя від 08 вересня 2009 року про зменшення страхової суми договору до 394 305 грн. та суми щорічного платежу до - 14 825,87 грн. Пунктами 2.2., 2.4 додаткової угоди від 01 жовтня 2010 року сторони домовились про порядок виплати страхової суми шляхом передачі на підставі договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, корп. А в м. Одеса на певних умовах.

15 квітня 2016 року ПРАТ «СК«СГ«ЖИТТЯ» уклало з ОСОБА_2 договір

купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, корп. А в м. Одеса.

Як вказує представник позивач, 26 травня 2016 р. ОСОБА_3 звернулась до Київського районного суду м. Одеси із позовною заявою та просила суд визнати договір добровільного страхування життя від 08.09.2009 року, а також додаткових угод до зазначеного договору від 01.10.2010 року удаваним правочином, вчиненим з метою приховання договору купівлі-продажу з розстрочкою платежу, визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_3, та визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4., укладений 15.04.2016 року між ПрАТ «СК«СГ«ЖИТТЯ» та ОСОБА_2

ОСОБА_2 заявила зустрічний позов, відповідно до якого просила усунути перешкоди у користуванні квартирою, шляхом виселення ОСОБА_3 без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12.04.2017р. позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 16.11.2017р. рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2017 року - скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Постановою Верховного суду України від 20.06.2018р. рішення Апеляційного суду Одеської області від 16 листопада 2017 року скасовано, та залишено в силі рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2017 року.

04.07.2018року ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою про встановлення нікчемності правочину (договору добровільного страхування життя №80-1528-0009 від 08.09.2009року, а також додаткових угод до зазначеного договору від 01.10.2010року) щодо відчуження Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група «Життя» квартири АДРЕСА_1, корп. А, в м. Одеса, на користь ОСОБА_3 з відстрочкою платежу, та визнання за нею права власності на квартири АДРЕСА_1, корп. А, в м. Одеса, у звязку з тим, що правочин щодо відчуження спірної квартири ПрАТ «СК«СГ«ЖИТТЯ» на користь ОСОБА_3 є нікчемним, а вона - ОСОБА_2 має право вимагати застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 та п.2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006року у п. 4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

З урахуванням вказаного вище розяснення Пленуму Верховного суду України, суд вважає, що тимчасове обмеження права розпоряджатися квартирою під номером 23 по вулиці Космонавта Комарова, 2, корпус А, в місті ОСОБА_1, без обмеження права володіння та користування нею, не зашкодить істотним чином правам та охоронюваним законом інтересів відповідачів.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що предметом розгляду зазначеної справи є встановлення нікчемності правочину щодо відчуження квартири під номером 23 по вулиці Космонавта Комарова, 2, корпус А, в місті ОСОБА_1, та визнання права власності на вказану квартиру, суд вважає вимоги представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру під номером 23 по вулиці Космонавта Комарова, 2, корпус А, в місті ОСОБА_1, співмірними із заявленими позовними вимогами, вбачає імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у випадку не задоволення судом в цій частині заяви представника позивача.

Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити представнику позивача у задоволенні його заяви в частині заборони субєктам державної реєстрації прав, нотаріусам, вчиняти будь-які дії, повязані з державою реєстрацією прав (в тому числі, але не виключно, щодо зміни власника, адреси), на квартиру АДРЕСА_2, корп. А, в м. Одеса, оскільки накладення арешту на спірну квартиру вже передбачає заборону вчиняти будь-які дії, повязані з державою реєстрацією прав (в тому числі, але не виключно, щодо зміни власника, адреси) відносно цієї квартири.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру під № 23 по вулиці Космонавта Комарова, 2, корпус А, в місті ОСОБА_1, до розгляду справи по суті.

В решті вимог заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали невідкладно надіслати сторонам для відома, Управлінню державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради для виконання.

Ухвала про забезпечення позову набирає чинності в момент її підписання суддею, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Строк пред'явлення ухвали про забезпечення позову до виконання три роки.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом п'ятнадцятиднів з дня її складення, однак оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу складено та підписано 09.07.2018року.

Суддя Петренко В. С.