АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 620/809/16-ц Головуючий суддя І інстанції Бойко Г. В.
Провадження № 22-ц/790/2676/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із земельних правовідносин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року м. Харків.

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: Бровченко І.О., Бурлака І.В.,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 20 лютого 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий сад» про визнання договору оренди земельної частини (паю) недійсним, та повернення земельної ділянки,

встановив :

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ТОВ «Новий сад» про визнання договору оренди земельної частини (паю) недійсним.

Після уточнення позовних вимог позивач просив визнати недійсними Договір оренди земельної частини (паю) №187 від 10.04.2007, укладений між позивачем та відповідачем, та Додаткову угоду до цього Договору від 15.01.2012.

Позивач обґрунтовуючи свої вимоги вказав, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ - ХР № 049511 йому належить земельна ділянка кадастровий номер :01:000:0152 площею 5, 4476 га, яка розташована на території Забаринської сільської ради Зачепилівського району Харківської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як зазначив позивач він не має можливості здійснювати господарську діяльність на вказаній земельній ділянці, так як її самовільно обробляє відповідач по справі - ТОВ «Новий сад», повертати земельну ділянку відмовляється, тому він звернувся до суду з вказаним вище позовом, так як він ніяких договорів про оренду земельної ділянки та Додаткової угоди він з ТОВ «Новий сад» не укладав.

Відповідач по справі ТОВ « Новий сад» в особі представника - ОСОБА_5, позов не визнала, просила суд відмовити в позові ОСОБА_6 та застосувати строк позовної давності щодо звернення до суду за захистом своїх прав, відповідно до ст. 257 ЦК України.

Рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 20 лютого 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позову в повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначено, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необ'єктивним та упередженим внаслідок того, що судом не були враховані всі обставини справи та не був застосований закон, який підлягав застосуванню.

Вказано, що відсутність його волевиявлення на укладання спірного договору оренди є істотним порушенням, що впливає на визнання його недійсним. Послався на те, що експертним дослідження було встановлено, що підпис на спірному договорі оренди не належить ОСОБА_3 Зазначив, що судом безпідставно було застосовано наслідки спливу строків позовної давності, оскільки про їх застосування не було заявлено відповідачем. Зауважив, що твердження суду про отримання позивачем орендної плати за землю та відсутність будь-яких спорів, що свідчить про усвідомлення та підтвердження згоди позивача з умовами спірних договорів є надуманими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

ТОВ «Новий сад» було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому вони просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування відзиву зазначено, що підписання позивачем Додаткової угоди є фактом усвідомлення та підтвердження згоди з умовами договору оренди земельної частини (паю) № 186 від 10.04.2007.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про її розгляд, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції на підставі висновку судово-почеркознавчої експертизи № 1641/12173 від 21.07.2017 встановлено, що підпис на Додатковій угоді до договору оренди земельної ділянки № 186 укладеного сторонами 10.04.2007 та зареєстрованого 16.10.2007 за № 47 у Зачепилівському відділі ХРФ ДП «Центр ДЗК» 15.01.2012 року зареєстрований у Зачепилівському районному відділі Держкомзему в Харківської області 15.05.2012 за № 02102 виконаний позивачем по справі ОСОБА_3

Висновок вказаної експертизи судом було оцінено у сукупності з іншими доказами - розрахунком за оренду земельної ділянки ТОВ «Новий сад» з ОСОБА_3 з дня укладання договору по теперішній час, згідно до якого позивач свідомо отримувала орендну плату за використання її земельної ділянки відповідачем, на підставі чого суд обґрунтовано вважав, що доводи позивача ОСОБА_3 про те, що він не укладав ніяких договорів про оренду земельної ділянки з ТОВ « Новий сад» є безпідставними.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при отриманні позивачем виплати протягом тривалого часу орендної плати за землю, відсутність з цього приводу будь - яких спорів чи заперечень, свідчить про усвідомлення та підтвердження його згоди з умовами договору оренди земельної ділянки, тому відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення позивача було вільним і відповідало його внутрішній волі. При цьому суд також послався на роз'яснення, які були надані судам в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 06.11.2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним» є підставою для відмови позову.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції по недоведеність позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,45 га на території Забаринської сільської ради Зачепилівського району Харківської області, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ХР №049511 від 01.02.2001. (а.с. 5).

За умовами Договору оренди земельної частини (паю) №187 від 10.04.2007 ОСОБА_3 передав зазначену земельну ділянку в оренду ТОВ «Новий сад» строком на 5 років за сплатою орендної плати у розмірі 1037,04 грн. на рік.

Додатковою угодою від 15.01.2012, укладеною між позивачем та відповідачем, було внесено зміни до Договору оренди земельної частини (паю) №187 від 10.04.2007.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 1641/12173 від 21.07.2017 підпис від імені ОСОБА_3 у Договорі оренди земельної частини (паю) №187 від 10.04.2007 в графі «Орендодавець» виконано не ОСОБА_3

Підпис від імені ОСОБА_3 у Додатковою угодою від 15.01.2012 в графі «Підписи сторін», в рядку «ОСОБА_3.» виконано ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Положеннями ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України регламентовано, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За правилами ст. 14 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Нормами ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків

Вимоги до письмової форми правочину закріплені у ст. 207 ЦК України, за якими:

1. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

2. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

3. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

4. Якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.

Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє.

Вказане дає підстави для висновку, що з урахуванням тих обставин, що позивач уклав додаткову угоду до договору оренди, яка містить суттєві умови договору оренди, фактично тривалий час добровільно отримував орендну плату, у світлі вищевказаних положень п. 1 ч. 1 ст. 207 ЦК України, - саме по собі недотримання письмової форми спірного Договору оренди через відсутність на ньому підпису ОСОБА_3 не є самостійною підставою для визнання такого договору недійсним, оскільки позивач виявив свою волю на укладення договору оренди земельної ділянки.

Посилання позивача в доводах скарги на те, що з його боку не було вільного волевиявлення на вчинення вказаного правочину спростовується матеріалами справи, а саме розпискою позивача б/н від 17.10.2016, виданої директору ТОВ «Новий сад», згідно якої ОСОБА_3 не має ніяких претензій за попередні роки та за 2016 рік до господарства ТОВ «Новий сад» щодо розрахунків за оренду землі (а. с. 36), а також відомістю про виплату орендної плати за землю за жовтень 2016 року, в якій про отримання коштів розписався позивач (а. с. 37).

Що стосується твердження суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 було пропущено строк позовної давності, то з урахуванням того, що суд законно і обґрунтовано відмовив у задоволенні позову за його недоведеністю, така помилка має формальний характер і на остаточні висновки суду не вплинула.

З огляду на те, що судом першої ухвалено рішення відповідно до вимог закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367,368, п. 1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-392 ЦПК України, та пунктом 8 частини першої Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 20 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 19.07.2018 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді І.О.Бровченко.

І.В.Бурлака.