Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 2-101/99
Провадження № 6/553/56/2018
У Х В А Л А

Іменем України

11.07.2018 рокум. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Остапченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення суду, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення суду, в якій заявник вказує, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 10.03.1999 року визнано недійсним ордер, виданий виконкомом ОСОБА_2 сільської ради народних депутатів Полтавського району та області від 18.08.1995 року № 30 на ім'я ОСОБА_3 на жиле приміщення по вул. Калініна в с. Куликівка Полтавського району та області, виселено ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з вказаної квартири, зобовязано КСП імені Благоєва надати їм інше житлове приміщення площею 53 кв.м, а ОСОБА_1 - квартиру по вул. Калініна в с. Куликівка Полтавського району та області. 24.12.2002 року боржника у виконавчому провадженні КПС ім. Благоєва замінено на ОСОБА_2 сільську раду, яка прийняла на баланс жилий фонд вказаного КСП.

Вказане судове рішення не виконане. Європейським Судом з прав людини в рішенні від 05.07.2012 року в справі "Глоба проти України", яке набуло статусу остаточного 19.11.2012 року, було встановлено, що виконання судового рішення не відбулось внаслідок бездіяльності ДВС, яка не наклала арешт на спірну квартиру, ОСОБА_2 сільської ради, яка дала дозвіл на приватизацію й не вжила заходи до виконання рішення суду, відсутності у відповідача вільного належного жилого приміщення.

В даному випадку відсутність більше 17 років присудженого майна в натурі, яке вказане у рішенні суду 10.03.1999 року, є обставинами, що ускладнюють або виключають його виконання.

Просить встановити або змінити спосіб і порядок виконання рішення суду від 10.03.99 року у спосіб, визначений судом, або зазначити як повинно виконуватися рішення суду в теперішній час, чи винести ухвалу про заміну способу виконання рішення суду згідно "Узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, повязаних з виконанням судових рішень у цивільних справах" прийнятого на пленумі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 25 вересня 2015 року, п. 9, стягненням з ОСОБА_2 сільської ради вартості не отриманого відсутнього житла, яке зазначене в рішенні суду від 10.03.1999 року, з урахуванням зростання цін, щоб він сам зміг собі побудувати аналогічне не отримане житло.

22.05.2018 року від стягувача ОСОБА_1 до суду надійшли зміни та доповнення до заяви про встановлення чи зміну способу виконання рішення суду, заявником уточнено зміст вимог, просить суд встановити або змінити спосіб і порядок виконання рішення суду від 10.03.1999 року (пропоную винести ухвалу замість зобов'язати КСП ім. Благоєва надати ОСОБА_1 квартиру по вул. Калініна в с. Куликівка Полтавського району Полтавської області змінити на зобов'язання ОСОБА_2 сільраду купити відповідне житло, яке указане в рішенні суду, і надати стягувачу або виплатити йому вартість ненаданого житла, щоб він міг сам його придбати, можуть бути інші варіанти представлені сторонами судового розгляду, а також судом).

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримав, просив задовольнити. Представник Полтавського РВ ДВС ГТУЮ в Полтавській області підтримала заяву стягувача.

Інші учасники процесу, будучи повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, про причини неявки не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебувала цивільна справа № 2-101/99 за позовом ОСОБА_1 до виконкому ОСОБА_2 сільської ради народних депутатів Полтавського району, КСП ім. Благоєва, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання ордерів недійсними, виселення, стягнення заподіяної шкоди.

Рішенням суду від 10.03.1999 року позов ОСОБА_1 задоволено частково - визнано недійсним ордер, виданий виконкомом ОСОБА_2 сільської ради народних депутатів Полтавського району та області від 18.08.1995 року № 30 на ім'я ОСОБА_3 на жиле приміщення по вул. Калініна в с. Куликівка Полтавського району та області, виселено ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з вказаної квартири, зобовязано КСП імені Благоєва надати їм інше житлове приміщення площею 53 кв.м, а ОСОБА_1 - квартиру по вул. Калініна в с. Куликівка Полтавського району та області, в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Ухвалою Полтавського обласного суду від 08.04.1999 року в задоволенні касаційних скарг ОСОБА_1 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 відмовлено, рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 10.03.1999 року залишено без змін.

Постановою президії Полтавського обласного суду від 04.02.2000 року частково задоволений протест заступника Генерального прокурора України, рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 10.03.1999 року та ухвалу судової колегії Полтавського обласного суду від 08.04.1999 року змінено в частині надання жилого приміщення сім'ї ОСОБА_3, виклавши в цій частині в наступній редакції: "Зобовязати КСП ім. Благоєва Полтавського району надати ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 інше житлове приміщення, яке за розміром не менше за те, яке вони займали до вселення в спірну квартиру".

Вказане судове рішення було звернуто до виконання.

На примусовому виконанні у ВДВС Полтавського РУЮ та згодом в Октябрському ВДВС Полтавського МУЮ перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-101 від 27 вересня 2000 року, виданого Ленінським районним судом м. Полтави, про зобовязання КСП ім. Благоєва надати ОСОБА_1 квартиру по вул. Калініна в с. Куликівка, Полтавського району, Полтавської області.

Постановою державного виконавця від 24.12.2002 року замінено боржника у виконавчому провадженні КСП ім. Благоєва на ОСОБА_2 сільську раду, на баланс якої передано обєкти соціального побуту, які перебували на балансі КСП ім. Благоєва, в тому числі житловий фонд.

Під час здійснення виконавчого провадження стягувач ОСОБА_1 неодноразово звертався до Ленінського районного суду м. Полтави з заявами про встановлення та зміну способу і порядку виконання судового рішення у звязку неможливістю його виконання в частині зобовязання ОСОБА_2 сільської ради надати йому квартиру по вул. Калініна в с. Куликівка Полтавського району Полтавської області.

В задоволенні звернень стягувача неодноразово було відмовлено, в тому числі ухвалами суду від 06.06.2017 року та від 25.04.2018 року.

Виконавче провадження неодноразово закінчувалось або виконавчий документ повертався стягувачу, та згодом виконавче провадження знову відкривалось.

Так, відповідно до постанов державного виконавця ВДВС Полтавського районного управління юстиції від 02.04.2015 року та державного виконавця Полтавського РВ ДВС ГТУЮ в Полтавській області від 06.04.2017 року виконавчий лист № 2-101/09, виданий Ленінським районним судом м. Полтави від 14.02.2008 року повертався стягувачу ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або аналогічне майно, яке можливо надати в рахунок виконання рішення суду, що підтверджується актами державного виконавця та повідомленнями з ОСОБА_2 сільської ради, а також витягами з реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно.

27.03.2018 року до Полтавського районного ВДВС ГТУЮ в Полтавській області надійшов виконавчий лист № 2-101/99, виданий 14.02.2008 року, в цей же день постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження з його примусового виконання ВП № 56068552.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Полтавського районного управління юстиції від 27.03.2018 року відкрито виконавче провадження № 56068552 з примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 10.03.1999 року (виконавчий лист № 2-101/99, виданий 14.02.2008 року).

Відповідно до акту державного виконавця від 17.04.2018 року ним здійснено вихід до місця розташування боржника ОСОБА_2 сільської ради Полтавського р-ну та обл., з метою перевірки виконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави, було встановлено, що рішення суду виконати неможливо, оскільки квартира за адресою: Полтавський р-н, с. Куликове, вул. Калініна відсутня. Сільський голова ОСОБА_7 повідомив, що квартира, яку потрібно надати ОСОБА_1 в рахунок виконання рішення, на балансі сільської ради не числиться, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 29.09.2014 року серії САА № 411708, іншого аналогічного житла на балансі сільської ради немає, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На час розгляду поданої ОСОБА_1 заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-101/99, виданого 14.02.2008 року, про зобовязання ОСОБА_2 сільської ради надати ОСОБА_1 квартиру по вул. Калініна в с. Куликівка Полтавського району Полтавської області не закінчено.

В заяві, яка є предметом розгляду суду по даній справі, заявник просить встановити або змінити спосіб і порядок виконання рішення суду від 10.03.99 року у спосіб, визначений судом, або зазначити як повинно виконуватися рішення суду в теперішній час, чи винести ухвалу про заміну способу виконання рішення суду згідно Узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, повязаних з виконанням судових рішень у цивільних справах прийнятого на пленумі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 25 вересня 2015 року, п. 9, стягненням з ОСОБА_2 сільської ради вартості не отриманого відсутнього житла, яке зазначене в рішенні суду від 10.03.1999 року, з урахуванням зростанням цін, щоб він сам зміг собі побудувати аналогічне не отримане житло. У заяві про зміну та доповнення заявник просить винести ухвалу замість зобов'язати КСП ім. Благоєва надати ОСОБА_1 квартиру по вул. Калініна в с. Куликівка Полтавського району Полтавської області змінити на зобов'язання ОСОБА_2 сільраду купити відповідне житло, яке указане в рішенні суду, і надати стягувачу або виплатити йому вартість ненаданого житла, щоб він міг сам його придбати, можуть бути інші варіанти представлені сторонами судового розгляду, а також судом

Відповідно до ч. 1-3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Поняття "спосіб і порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, встановлений раніше.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" роз'яснено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 373 ЦПК України і ст. 121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у ст. 16 ЦК способів захисту цивільних прав. Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду підлягають з'ясуванню обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому, у будь-якому випадку при зміні способу і порядку виконання рішення суду суд не може змінювати останнє по суті.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в справі № 713/1062/17 від 27.06.2018 року.

Зважаючи на те, що вирішення питання про зміну способу і порядку виконання рішення суду згідно з положеннями ст. 435 ЦПК України підлягає вирішенню за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), суд позбавлений можливості вирішувати питання з власної ініціативи та на власний розсуд. Державний виконавець та боржник жодних самостійних пропозицій щодо встановлення чи зміни способу і порядку виконання рішення суду не надали.

При розгляді справи суд враховує підстави, наведені заявником в обґрунтування заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду, та вирішує справу в межах його вимог.

Згідно заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду від 10.03.1999 року, яка є предметом розгляду по даній справі, вбачається, що підставою звернення до суду стало те, що у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або аналогічне майно, яке можливо надати в порядку виконання рішення суду, що заявник вважає винятковими обставинами, достатніми для застосування положень ст. 435 ЦПК України.

Те, що на балансі ОСОБА_2 сільської ради Полтавського району в даний час відсутнє житлове приміщення, яке може бути виділене у користування заявнику, обґрунтовано доводиться наявними у матеріалах справи документами.

Згідно змісту рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 10.03.1999 року, про зміну способу виконання якого ставить питання заявник, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягають виселенню з квартири по вул. Калініна в с. Куликівка Полтавського району та області, а на боржника, яким в даний час є ОСОБА_2 сільська рада Полтавського району та області, покладено обовязок виділити цю квартиру ОСОБА_1

Очевидно, що предметом спору було житлове приміщення, яке перебувало у власності КСП імені Благоєва та згодом перейшло на баланс ОСОБА_2 сільської ради Полтавського району. При цьому, судом не вирішувалося питання про виділення спірного житлового приміщення у власність ОСОБА_1, а з 2004 року воно перебуває у приватній власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у зв'язку з чим виділення його стягувачу призведе до порушення права власності цих осіб.

В п. 40 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" від 05 липня 2012 року, яке набуло статусу остаточного 19 листопада 2012 року, визначено, що навіть якщо заявник і мав захищене законом право вселитися та проживати у квартирі, про яку йдеться, вона не стала його житлом в розумінні ст. 8 Конвенції, у звязку з чим в п. 41 Рішення зазначено про відхилення скарги в цій частині відповідно до п.п. а п. 3 та п. 4 ст. 35 Конвенції.

За наслідками виконання рішення Ленінського районного суду від 10 березня 1999 року заявник мав отримати житло не у власність, а у найм.

Відповідно до п. 48 зазначеного рішення Європейського суду з прав людини від 5 липня 2012 року Суд належним чином врахувавши свої висновки у справі зазначає, що найвідповіднішою формою відшкодування буде виконання судового рішення від 10 березня 1999 року, яким було підтверджено право заявника на оренду квартири. Таким чином заявник буде, наскільки це можливо, повернутий у становище, яке мав до порушення ст. 6 Конвенції.

Зі змісту запропонованих заявником варіантів зміни способу виконання рішення суду вбачається, що він просить фактично визначити стягнути з боржника ОСОБА_2 сільської ради Полтавського району вартості неотриманого ним житла, зазначеного в рішенні суду від 10.03.1999 року, яке він повинен був надати стягувачу, або придбати житло і виділити його ОСОБА_1, або виплатити йому вартість ненаданого житла.

При цьому, з огляду на те, що спосіб виконання судового рішення являє собою послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, тоді як порушені заявником питання про стягнення з боржника коштів, виплату вартості ненаданого житла та покладення обов'язку придбати житло і надати стягувачу, потребує повного і всебічного з'ясування обставин справи, підтвердження їх доказами, які відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достатність та достовірність, тобто обґрунтованість таких вимог потребує доказування в порядку позовного провадження з дотриманням принципів змагальності та диспозитивності.

Відтак, на переконання суду, запропоновані заявником ОСОБА_1 варіанти зміни способу і порядку виконання судового рішення фактично призведуть до зміни рішення по суті.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги заявника фактично зводяться не до зміни способу виконання рішення суду від 10.03.1999 року, а до зміни способу правового захисту його порушених прав, тоді як на стадії виконання рішення суд не може застосувати інший спосіб правового захисту прав стягувача, ніж той, що передбачений рішенням суду, оскільки в такому випадку це означало б зміну суті рішення суду та застосування іншого способу правового захисту позивача без дотримання належної судової процедури розгляду відповідних позовних вимог, тобто до вирішення вимог, які не були предметом розгляду суду першої інстанції та потребують доказування в порядку позовного провадження, що є неприпустимим.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 435 ЦПК України, суд -

У ХВ А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення суду відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - до Апеляційного суду Полтавської області.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 13.07.2018 року.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_8