Справа № 357/5383/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 07.11.2001 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначає, що на даний час сімя розпалася, через постійні конфліктні ситуації, в сімї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, внаслідок чого збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, вона не має наміру проживати спільно однією сім'єю з відповідачем, позивач вважає сумісне життя та збереження шлюбу неможливим, а тому просила суд шлюб між ними розірвати, визначити місце проживання сина ОСОБА_4, 13.04.2002р.н. разом з матірю ОСОБА_1, а також, оскільки відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, - просила суд стягнути аліменти з відповідача на утримання сина в розмірі 1 / 4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до його повноліття.

Позивач в судовому засіданні уточнила та відмовилась від вимоги з приводу визначення місця проживання дитини, а в іншій частині підтримала позов.

Відповідач уточнені позовні вимоги визнав, погодився на розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання сина про що надав заяву.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

В даному випадку, суд вважає за можливе прийняти визнання відповідачем позову. Встановленими та визнаними обставинами є :

- сторони по справі з 07.11.2001 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження дитини.(а.с10,11).

- сторони припинили подружні відносини через відсутність взаєморозуміння і різні погляди на життя, постійні погрози зі сторони відповідача, психологічне та фізичне знущання. Ні позивач, ні відповідач не бажає відновлювати стосунки, зазначають, що їх рішення щодо розірвання шлюбу виважене і кінцеве.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, яка категорично не бажає поновлювати шлюбні стосунки і наполягає на розірванні шлюбу. А тому, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати.

Встановленим та визнаним, також, є те, що син сторін проживає разом з мамою, знаходиться на її повному утриманні, а батько дитини, ОСОБА_2 добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дитину одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини- не заперечив.

Так, згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

За ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати по справі в сумі 1409 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 24, 56, 110, 111, 112,113, 180-183, 191 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258- 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити .

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 07.11.2001 року у відділі РАЦС Білоцерківського МУЮ Київської області, актовий запис №1299 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІПН), зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого Законом для дитини відповідного віку, починаючи з 17.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІПН) на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 1409 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Білоцерківський міськрайонний суд.

СуддяОСОБА_5