Єдиний унікальний номер 219/3836/17 Номер провадження 22-ц/775/1016/2018
Головуючий у 1 інстанції: Брежнев О.А. Єдиний унікальний номер 219/3836/17
Суддя-доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/1016/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Азевича В.Б., Жданової В.С.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

відповідача ОСОБА_2, представника позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області цивільну справу № 219/3836/17 за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири та стягнення моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 квітня 2018 року (суддя Брежнев О.А.),

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири та стягнення моральної шкоди.

У жовтні 2017 року ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 була подана уточнена позовна заява до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири та стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вимоги тим, що позивачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Одним поверхом вище над квартирою позивачів у квартирі № 8 вказаного будинку мешкають ОСОБА_2, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, співвласниками цієї квартири є ОСОБА_2 та ОСОБА_7.

19 лютого 2017 року відбулося залиття водою належної позивачам квартири з причини відриву крану на трубопроводі холодної води на кухні в квартирі відповідачів, оскільки прийшла в непридатність різьба. У результаті залиття в квартирі позивачів були залиті наступні кімнати: кухня та зала. На кухні із пластикової стелі вода капала з місця кріплення люстри, люстра була демонтована електриком ПП «Наш дім плюс», електропостачання на кухні відсутнє. Кухонні меблі вологі, стіл біля мийки мокрий, деформувався, обробка відшарувалася. Підлога з лінолеуму від вологи деформувалась. У залі стеля з гіпсокартону, обклеєного шпалерами поліпшеної якості, волога на площі 1,5х0,5 м. кв., і 1,5х1,5 м. кв.. Стіни, обклеєні шпалерами поліпшеної якості, вологі на площі 1,5х1 м. кв.. Підлога з ламінату волога, ламінат деформувався. Відповідно до висновку про оцінку шкоди внаслідок залиття квартири від 24 лютого 2017 року вартість ремонтно-відновлювальних робіт з відновлення внутрішнього оздоблення і електричної проводки квартири позивачів становить 19 436 грн.. До теперішнього часу відповідачі добровільно не відшкодували позивачам заподіяний матеріальний збиток, унаслідок чого позивачам доводиться звернутися до суду за захистом своїх прав.

Крім завданої матеріальної шкоди, відповідачі повинні відшкодувати ОСОБА_3 ще завдану значну моральну шкоду, яка виразилась в душевних стражданнях і фізичному болю, які вона відчуває до теперішнього часу. Фізичний біль виражається в тому, що ОСОБА_3 постійно відчуває нервову напругу, її мучить головний біль, запаморочення, порушений сон. На нервовому ґрунті погіршився стан її здоров'я. Душевні страждання полягають у тому, що після залиття їх квартири вона постійно перебуває в нервовому напруженні, що завдає їй значних моральних страждань. Після того як сталося залиття квартири вона постійно думає про те, де взяти кошти на її ремонт, відновлення первинного стану меблів, стелі, стін, підлоги. З моменту залиття квартири вона змушена проживати у квартирі, де порушені нормальні санітарні умови внаслідок залиття, що завдає їй значні незручності і дискомфорт. Висихаючи, стіни, обклеєні шпалерами і штукатурка на стелі, виділяють неприємний запах вогкості, у деяких кутах кімнат почалася з'являтися пліснява, яку не можна усунути звичними методами, необхідно проведення ремонту в квартирі. Моральну немайнову шкоду вона оцінювала в розмірі 8 000 грн..

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 квітня 2018 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_2 на користь позивачів в рівних частках в рахунок відшкодування матеріальних збитків 19 436,00 грн. та на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 грн.. Стягнуто з кожного з відповідачів на користь позивачки ОСОБА_3 відшкодування судових витрат, понесених на складання звіту по 500 грн. з кожного, на сплату судового збору 320 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення від 13 квітня 2018 року та прийняти нове рішення, яким в позовних вимогах відмовити в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд прийняв до провадження позовну заяву без оплати судового збору в частині немайнової вимоги. Позивач не заявляв жодних клопотань щодо звільнення його від сплати такого збору і суд не виносив ухвалу з даного питання. Тому рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 ЦПК в редакції 2010 року і ст.ст. 175, 177 ЦПК в редакції від 15.12.2017 року.

Квартира позивачів знаходиться на першому поверсі в будинку АДРЕСА_1, який переданий на обслуговування і баланс створеному товариству співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейна, 109», вказане товариство повинно бути залучено як сторона і заслухано у справі по суті позовних вимог. В первісному позові воно було заявлено в якості третьої особи без самостійних вимог, однак в уточненій позовній заяві позивач не вказав третю особу, а суд проігнорував цю невідповідність і не задовольнив клопотання його представника про залучення ОСББ «Ювілейна, 109» до слухання даної справи. Таким чином, суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участь у справі. Позивачі не підтвердили факт заподіяння шкоди безпосередньо його діями.

Суд не застосував спеціальний закон, який регулює правовідносини. Згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» від 01.06.2011 р. № 869 затверджено «Порядок формування тарифів на послуги з центрального постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем)». Відповідно до цього Порядку внутрішньобудинкова система холодного водопостачання - система від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або у разі її відсутності трійника (врізки) включно, що розташований у квартирі споживача (житловому приміщенні гуртожитку), нежитлового приміщенні в житловому будинку (гуртожитку). Тобто, відгалуження від стояка з різьбою до запірного крану відноситься до внутрішньобудинкової системи холодного постачання. А згідно ст. 21 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» саме виконавець послуг зобов'язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; своєчасно проводити підготовку житлового будинку та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкової мережі, вживати заходів відносно ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушення якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлення неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини. Під час виникнення аварійної ситуації 19 лютого 2017 року на внутрішньобудинковій системі холодного водопостачання саме ОСББ «Ювілейна, 109» та саме за власний рахунок проводило роботи в його квартирі з усунення неполадок та відновлення водопостачання квартир будинку по стояку. Вважає, що позов подано до неналежного відповідача.

При визначенні розміру відшкодування матеріальної шкоди вважає, що суд помилково прийняв як доведений факт розмір майнової шкоди на підставі висновків оцінювача про вартість відновлювальних робіт у квартирі позивачів. Однак поняття «вартість відновлювальних робіт» не є еквівалентним поняттю «вартості матеріальної шкоди». Законодавством не передбачено відшкодування вартості відновлюваних робіт, що не завадило суду винести рішення всупереч вимогам Закону.

Суд вийшов за межі позовних вимог, так як позивачі просили суд стягнути солідарно з відповідачів на їх користь 19 436,00 грн. в рахунок відшкодування матеріального збитку, однак суд виніс рішення про стягнення цієї суми, але розподіливши її між позивачами в рівних частках без зазначення суми кожному позивачу та без урахування того, що частки власності в квартирі позивачів різні.

Суд незаконно частково задовольнив позовні вимоги про стягнення моральної шкоди на користь одного з позивачів. У позовній заяві повинно бути визначено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, якими доказами це підтверджується. При недотриманні позивачем зазначених вимог і не виправленні цих недоліків суд повинен був залишити позов без розгляду і повернути позивачеві. На його думку, в залитті квартири немає його вини і він не повинен нести відповідальність ні з відшкодування матеріальної шкоди, ні з відшкодування моральної шкоди.

В засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 підтримував апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні, представник позивачки ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 проти скарги заперечувала та просила залишити рішення без змін.

Позивачі та відповідач ОСОБА_7 в засідання апеляційного суду не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені.

Згідно із ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2, представника позивачки адвоката ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди та про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд обґрунтовано виходив із встановлених у справі фактичних обставин та дотримався вимог матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачі є співвласниками квартири АДРЕСА_2, що підтверджено копіями свідоцтв про право власності на житло в порядку приватизації від 24 листопада 1994 року та від 12 червня 2001 року, копією технічного паспорта на вказану квартиру (а. с. 6-8).

Власниками квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_7, що підтверджено копіями свідоцтва про право власності на житло в порядку приватизації від 13 червня 1997 року, договором про визначення часток і розподіл квартири від 12 листопада 2007 року, договором дарування 1/2 частки квартири від 14 листопада 2007 року, витягами КП «Артемівське бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а. с. 96-100).

З копії акту від 20 лютого 2017 року, затвердженого головою правління ОСББ «Ювілейна, 109», вбачається, що комісією у складі старшого майстра ОСОБА_10, майстрів ОСОБА_11, ОСОБА_12 було проведено обстеження квартири АДРЕСА_4 на предмет залиття. Встановлено залиття кухні та залу. Кухня: стеля (пластик) - вода капає з місця кріплення люстри (люстра демонтована електриком ПП «Наш дом плюс»), електропостачання на кухні відсутнє. Пластик пробитий господинею для стоку води зі стелі. Меблі кухонні вологі, стіл біля мийки мокрий, деформувався, обробка відшарувалася, підлога (лінолеум) від вологи деформувався. Зал: стеля (гіпсокартон обклеєний шпалерами покращеної якості), волога стеля на площі 1,5х 0,5м. кв. і 1,5х1,5 кв. м.. Стіни (обклеєні шпалерами поліпшеної якості) вологі на площі 1,5х1 кв. м.. Залиття відбулося 19 лютого 2017 року із квартири №8 вищевказаного будинку - відірвався кран на трубопроводі холодної води у кухні (прийшла у непридатність різьба) (а. с. 9).

Згідно висновку звіту №037 про оцінку шкоди внаслідок залиття квартири вартість ремонтно-будівельних робіт по відновленню внутрішнього оздоблення та електричної проводки квартири АДРЕСА_1, які були пошкодженні внаслідок залиття, згідно акту обстеження квартири від 20 лютого 2017 року складає 19 436 грн. (а.с.11-29).

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ч. ст. 319, ст. 322 ЦК України власність зобов'язує; власник зобов'язаний утримувати майно, яке йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналіз ст. ст. 151, 177, 179 ЖК УРСР свідчить про те, що власник квартири зобов'язаний забезпечувати її схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, безгосподарне утримання громадянином належної йому квартири тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним Кодексом; громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання; користування квартирами приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абзацом 6 пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник зобов'язаний використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Як роз'яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Суд обґрунтовано виходив із того, що позивачами надані належні та допустимі докази завдання шкоди їх майну внаслідок залиття квартири в результаті винних дій відповідачів, які є власниками квартири та зобов'язані утримувати її комунікації в належному стані.

Встановивши, що позивачі довела завдану їм шкоду, протиправність дій відповідачів, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивачів, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що завдані позивачам збитки підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів з підстав, передбачених статтею 1166 ЦК України.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В обґрунтування доводів про відшкодування моральної шкоди позивачка ОСОБА_3 зазначала, що у зв'язку із пошкодженням її майна та протиправною поведінкою відповідачів, вона пережила душевні страждання. Після залиття їх квартири вона постійно перебуває в нервовому напруженні, що завдає їй значних моральних страждань, постійно думає про те, де взяти кошти на ремонт, відновлення первинного стану меблів, стелі, стін, підлоги, змушена проживати у квартирі, де порушені нормальні санітарні умови внаслідок залиття, що завдає їй значні незручності і дискомфорт.

Суд, беручи до уваги зазначене, дійшов висновку про часткове задоволення вимоги ОСОБА_3 та стягнув на її користь з відповідачів солідарно 2 000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком місцевого суду і в цій частині, оскільки він прийнятий з урахуванням зазначених вище вимог цивільного закону, є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги щодо незалучення до участі у справі ОСББ «Ювілейна,109» не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки наявними у справі доказами підтверджено, що залиття квартири позивачів сталось саме з квартири, належної відповідачам у зв'язку з тим, що відірвався кран на трубопроводі холодної води у кухні внаслідок того, що прийшла у непридатність різьба, тобто у зв'язку з неналежним доглядом відповідачів за справністю обладнання в квартирі.

Доказів того, що відповідачі звертались до ОСББ «Ювілейна,109» та що кран своєчасно не відремонтований чи не замінений з вини працівників вказаного об'єднання відповідачами не надано та на такі обставини вони не посилались.

Посилання заявника апеляційної скарги на незастосування судом Порядку формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869 також не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки цей Порядок визначає механізм формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для суб'єктів господарювання незалежно від форми власності, які надають послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення та застосовується під час установлення органами місцевого самоврядування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення для суб'єктів господарювання, зазначених у пункті 1 цього Порядку, та поширюється на таких суб'єктів під час розрахунку тарифів (пункти 1,2 Порядку) і не регулює правовідносини щодо відшкодування шкоди, завданої майну власників квартир.

Посилання відповідача у скарзі на обов'язок виконавця послуг здійснювати контроль за технічним стоном інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, визначений ст. 21 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» безпідставні, оскільки цьому обов'язку кореспондує обов'язок споживача своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини, визначений статтею 20 вказаного Закону. Оскільки кран знаходиться в квартирі відповідачів, саме вони зобов'язані бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання та слідкувати за його справністю.

Доводи скарги про неправильне визначення розміру матеріальної шкоди необґрунтовані. Позивачами надано звіт про оцінку шкоди внаслідок залиття квартири, згідно з яким вартість ремонтно-будівельних робіт по відновленню внутрішнього оздоблення та електричної проводки належної їм квартири, які були пошкодженні внаслідок залиття, згідно акту обстеження квартири від 20 лютого 2017 року складає 19 436 грн.. Відповідачі не спростували розміру вартості ремонтно - будівельних робіт, визначених вказаним актом, доказів про те, що вартість цих робіт є іншою не надали. Відповідно до частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Не можуть бути підставою для скасування рішення доводи апеляційної скарги про те, що суд вийшов за межі позовних вимог, присудивши стягнену з відповідачів солідарно суму на користь відповідачів та розділивши її між позивачами у рівних частках без визначення суми кожному з позивачів та без урахування того, що їх частки в квартирі різні.

Із копії свідоцтва про право власності на житло в порядку приватизації від 24 листопада 1994 року вбачається, що квартира АДРЕСА_5 (Бахмуті) належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_5, загальна площа квартири становить 52, 60 кв. м. (а.с.7).

Із копії свідоцтва про право власності на житло в порядку приватизації від 24 листопада 1994 року вбачається, що квартира АДРЕСА_5 (Бахмуті) належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_5, загальна площа квартири становить 7,4 кв. м.. Із технічного паспорту на квартиру, що є складовою свідоцтва, вбачається, що відбулась доприватизація однієї кімнати розміром 7,4 кв. м. (а.с.6, 8).

Отже, всупереч доводам апеляційної скарги, квартира належить трьом позивачам на праві спільної сумісної власності, одна її кімната - двом позивачам на праві спільної сумісної власності, тобто посилання відповідача на те, що частки позивачів в квартирі різні безпідставне, оскільки частки не визначались. З акту від 20 лютого 2017 року вбачається, що в результаті залиття пошкоджено частину кухні та зали, ці приміщення є спільною сумісною власністю трьох позивачів.

Безпідставні також доводи скарги щодо того, що у позовній заяві не зазначено, в чому полягає моральна шкода, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір шкоди, чим це підтверджується. Позивачка ОСОБА_3 зазначила ці обставини у позовній заяві та суд правильно прийшов до висновку про наявність вини відповідачів у залитті квартири позивачів, спричиненням внаслідок залиття та пошкодження квартири моральної шкоди позивачці та про часткове задоволення її позовних вимог у цій частині.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н.С. Краснощокова

Судді: В.Б. Азевич

В.С. Жданова

Повний текст постанови складено 25 липня 2018 року.

Суддя: Н.С. Краснощокова