РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10199/17

пр. № 2/759/1609/18

16 липня 2018 року Святошинський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді - П'ятничук І.В.,

при секретарях - Винарчук М.А., Медвідчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Київської міської Ради, третя особа: Головне управління юстиції у м.Києві про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Святошинського районного суду м.Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Київської міської Ради, третя особа: Головне управління юстиції у м.Києві про визнання права власності в порядку спадкування за законом в якій позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить постановити рішення яким визнати за ним право власності за законом на приватний будитнок АДРЕСА_1 та право власності на земельну ділянку загальною площею 0,10 га, що розташована по АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3, у якого було двоє дітей: ОСОБА_1, який є позивачем по справі, та ОСОБА_4, сестра позивача. Після смерті батька ОСОБА_4 звернулась до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 померла, не встигши оформити спадщину після смерті батька. Звернувшись вчасно до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, постановою державного нотаріуса від 04.07.2016 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після померлих, оскільки відсутні оригінали документів на майно, а також відповідно до інформаційної довідки ПБ-2016 №977, виданої Київський міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна видно, що право власності на частину будинку та земельну ділянку за спадкодавцем не зареєстровано відповідно до ст.182, 210 ЦПК України, в зв'язку з чим він вимушена звернутись до суду з позовом за захистом своїх прав, на підставі ст.ст. 384 ч.3, 1261ЦК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями. Тому суд вважає можливим розглянути справу в її відсутності.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись при цьому на обставини справи викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Київської міської Ради, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суду надано пояснення щодо заявлених вимог з проханням розгляду справи в відсутності представника, про що суд з урахуванням думки учасників судового розгляду вважає за можливе.

Третя особа Головне управління юстиції у м.Києві в судове засідання не з'явилась, до суду надано пояснення щодо заявлених вимог з проханням розгляду справи в відсутності представника.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. помер ОСОБА_3, у померлого було двоє дітей: ОСОБА_1, який є позивачем по справі та ОСОБА_4, сестра позивача. Після смерті ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулась до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

ІНФОРМАЦІЯ_2 р. ОСОБА_4 померла, не встигши оформити спадщину після смерті батька, до нотаріальної контори ОСОБА_4 були подані відповідні документи та довідки, що підтверджували належність ОСОБА_3 приватного будинку АДРЕСА_1 та відповідної земельної ділянки за тією ж адресою.

24.05.2016 р. у зв'язку з смертю ОСОБА_3 позивач звернувся до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, до нотаріальної контори позивачем були надані документи, що підтверджували перебування позивача у родинних відносинах з померлим ОСОБА_3 та документи, що підтверджували належність майна померлому ОСОБА_3

Спадщина, яку має право отримати позивач складається з частини приватного будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

04.07.2016 р. у позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину приватного будинку та земельну ділянку, у зв'язку з тим, що у Позивача відсутні оригінали документів на майно та відповідно до інформаційної довідки ПБ-2016 №977, виданої Київський міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна видно, що право власності на частину будинку та земельну ділянку за спадкодавцем не зареєстровано відповідно до ст.182, 210 ЦПК України.

04.07.2016 р. у зв'язку з смертю ОСОБА_4 позивач звернувся до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті сестри, до нотаріальної контори позивачем були надані документи, що підтверджували перебування позивача у родинних відносинах з померлою, та документи, що підтверджували належність майна померлому ОСОБА_3 та померлій ОСОБА_4

Однак, 04.07.2016 р. у позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину приватного будинку та земельну ділянку, у зв'язку з тим, що у Позивача відсутні оригінали документів на майно та відповідно до інформаційної довідки ПБ-2016 №977, виданої Київський міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна видно, що право власності на частину будинку та земельну ділянку за спадкодавцем не зареєстровано відповідно до ст.182, 210 ЦПК України.

Відповідно до архівної довідки №3 від 10.01.2012 року, виданої Києво-Святошинською районною адміністрацією Київської області, по документах архівного фонду «Микільсько-Борщагівської сільської ради» у господарських книгах за 1967-1971 року є особовий рахунок НОМЕР_2, відкритий на ОСОБА_3. В даній довідці вказано, що ОСОБА_3 проживав в будинку АДРЕСА_1, який побудовано у 1964 році, разом з сім'єю дружиною ОСОБА_6, донькою ОСОБА_7 та сином ОСОБА_1 Також в довідці є посилання на земельну ділянку площею 0,10 га.

Також, відповідно до збереженої позивачем будинкової книги, міститься інформація стосовно зареєстрованих осіб в приватному будинку, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_1.

Частиною 2 статті 1223 ЦК України регламентовано, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до матеріалів спадкової справи №63/2016, заведеної після смерті батька позивача, при житті сестра ОСОБА_4 не зверталась із заявою, спадкоємців після смерті сестри Позивача - не має, що підтверджується матеріалами спадкової справи 805/16, заведеної після смерті сестри Позивача.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 21 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008р. № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Згідно з інформаційним листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за законом та на те, що у нього відсутні оригінали документів на майно та відповідно до інформаційної довідки ПБ-2016 №977, виданої Київський міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна видно, що право власності на частину будинку та земельну ділянку за спадкодавцем не зареєстровано відповідно до ст.182, 210 ЦПК України.

Відповідно до правил статей 316,328 ЦК України: правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи наведене, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1258 ЦК України, керуючись ст. ст. 3 12, 13, 89, 259, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської міської Ради, третя особа: Головне управління юстиції у м.Києві про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 та після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 право власності на приватний будинок АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 та після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку загальною площею 0,10 га, що розташована по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя І.В.П'ятничук