Постанова

Іменем України

05 липня 2018 року

м. Київ

справа № 527/758/17-ц

провадження № 61-22871 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), ГулькаБ. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Глобинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Глобинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 24 квітня 2017 року у складі судді Левицької Т. В. та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 14 червня 2017 року у складі колегії суддів: Панченка О. О., Обідіної О. І., Прядкіної О. В.,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до Глобинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про стягнення успадкованої суми недоотриманих спадкодавцем пенсійних виплат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року внаслідок захворювання, пов'язоного з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС помер її чоловік - ОСОБА_5, який мав статус учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, посвідчення громадянина постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії, встановлено ІІ групу інвалідності.

Вказувала, що з 2009 року її чоловік перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області.

Після смерті чоловіка залишились нараховані, але не отримані за життя чоловіка пенсійні виплати у розмірі 30 147 грн 37 коп., на які вона отримала свідоцтво про право на спадщину.

Зазначала, що листом від 17 березня 2017 року № 215/02 відповідач відмовив їй у виплаті вказаних грошових коштів, тому що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету та рекомендовано звернутися до Державної казначейської служби у Полтавській області.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 просила суд стягнути з Глобинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на її користь грошові кошти у розмірі 30 147 грн 34 коп., які належать їй на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 24 квітня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 30 147 грн 37 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_4, як спадкоємець першої черги спадкування за законом, і член сім'ї померлого, у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті чоловіка, а отже, набула право на отримання нарахованої, але не виплаченої пенсії.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 14 червня 2017 року апеляційну скаргу Глобинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області відхилено.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 24 квітня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що за життя ОСОБА_5, як інваліду ІІ групи, захворювання якого пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, було донараховано пенсію на загальну суму 30 147 грн 37 коп., відповідно до рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 01 вересня 2010 року та постанови апеляційного суду Полтавської області від 06 квітня 2011 року, але вона не була ним отримана, а ОСОБА_4 є його спадкоємицею, у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті чоловіка, а отже, набула право на отримання нарахованої, але не виплаченої пенсії, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

У касаційній скарзі Глобинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення суду про стягнення на користь позивача суми заборгованості є незаконним, оскільки Глобинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області такі виплати не здійснює, тому що фінансування витрат, пов'язаних з реалізаціє Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, і вимоги позивача підлягають виконанню відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року № 440 Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою.

Також зазначено, що позивач пропустила шестимісячний строк для отримання вказаної пенсії відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Учасники справи відзив на касаційну скаргу не подали.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

05 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено судами з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5

Згідно витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв'язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв від 27 квітня 2016 року № 1892, захворювання, що призвело до смерті ОСОБА_5, пов'язане з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Довідкою про здійснення нарахування на виконання рішення суду від 01 вересня 2010 року № 2-706/107 та виконання постанови апеляційного суду Полтавської області від 06 квітня 2011 року № 22а/6577/2010 Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області інформувало ОСОБА_4 про те, що проведено перерахунок пенсії ОСОБА_5 за період з 27 лютого 2010 року по 01 вересня 2010 року та нараховано 30 147 грн 37 коп.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 07 березня 2017 року, спадкоємцем майна померлого ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_4, яка успадкувала недоотриману спадкодавцем пенсійну виплату у розмірі 30 147 грн 37 коп.

Листом від 17 березня 2017 року № 215/02 позивачу відмовлено у виплаті вказаної суми.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Статтею 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім'ї, зазначені в частині першій статті 52, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Таким чином, задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, щоОСОБА_5, як інваліду ІІ групи, захворювання якого пов'язано з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС було донараховано пенсію у розмірі 30 147 грн 37 коп., яку він не отримав, а ОСОБА_4 є його спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняла спадщину, а тому набула право на отримання нарахованої, але не виплаченої пенсії.

Доводи касаційної скарги про те, що Глобинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області не уповноважене на здійснення вказаних виплат, є необґрунтованими, оскільки за змістом статті 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на Пенсійний фонд покладено, зокрема, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплата пенсії.

Також судами передніх інстанцій зазначено, що державні органи, які реалізують державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, не є стороною в таких спорах, оскільки набувають повноважень по виконанню рішень судів в разі відсутності у державних органів боржників у виконавчому провадженні, бюджетних коштів у межах відповідних бюджетних призначень. Тобто ці органи діють вже на стадії виконання судового рішення і в порядку, визначеному Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», та Порядком погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року № 440.

У пункті 26 рішення Європейського Суду з прав людини від 08 листопада 2005 у справі «Кечко проти України» зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Доводи касаційної скарги про те, що позивач втратила право на отримання нарахованих спадкодавцю коштів в силу пропуску шестимісячного строку, є необґрунтованими та спростовуються встановленими судами обставинами і наведеними вище нормами матеріального права, відповідно до яких сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилась недоотриманою у зв'язку з його смертю, увійшла до складу спадщини та позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату відповідної суми.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Глобинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 24 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 14 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І.Гулько

Ю. В.Черняк