Справа № 535/737/18
Провадження № 2/535/309/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Якименко Т.О., при секретарі Балала Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадженняв смт Котельва Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусове виселення за неможливістю спільного проживання та зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить виселити відповідача за неможливістю спільного проживання з будинку за адресою: смт Котельва Полтавської області, вул. Полтавський шлях, 43, з подальшим зняттям його з реєстрації за вказаною адресою.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона на підставі договору купівлі-продажу є власником будинку за адресою: смт Котельва Полтавської області, вул. Полтавський шлях, 43. У 2013 році вона стала проживати без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 у її будинку, а з 2014 року вона дала згоду на реєстрацію відповідача за вказаною адресою. На даний час будь-які відносини між нею та відповідачем припинені, причиною чого стало тривале зловживання відповідачем спиртними напоями, вчинення ним в сім'ї сварок, висловлювання нецензурною лайкою на її адресу, приниження. У стані алкогольного сп'яніння відповідач часто влаштовує бійки, та виганяє її з будинку навіть серед ночі. Вона неодноразово зверталася до органів внутрішніх справ з приводу антигромадської поведінки відповідача, однак вжиті заходи попередження виявилися безрезультатними. Відповідач систематично порушує правила співжиття і робить неможливим спільне проживання в одному будинку, його поведінка загрожує її безпеці та безпеці її рідних, які також зареєстровані за вказаною адресою. Добровільно знятися з реєстрації та виселитися з будинку відповідач не бажає, тому вона звернулася до суду з даним позовом.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. ОСОБА_2 надав суду письмову заяву, в якій позов визнав повністю.

Відповідно до абз. 3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N2 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Визнання відповідачем предявленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.206 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов слід задоволити повністю з наступних підстав.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: смт Котельва Полтавської області, вул. Полтавський шлях, 43 (стара адреса вул. Жовтнева, 43), що посвідчується договором купівлі-продажу житлового будинку, укладеного між нею та СВК «Батьківщина» посвідченим приватним нотаріусом Котелевського районного нотаріального округу від 25.02.2010 року, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26227862 від 26.05.2010 року.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області №1494 від 13.03.2018 року в належному ОСОБА_1 господарстві за адресою: смт Котельва Полтавської області, вул. Полтавський шлях, 43, зареєстровані: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, онук ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та співмешканець ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у господарстві позивачкиза вказаною адресою з 2014 року, фактично проживає з 2013 року.

Протягом останніх років позивачка припинила підтримувати відносини з відповідачем ОСОБА_2, оскільки останній систематично зловживає алкогольними напоями, що призвело до неможливості спільного з ним проживання.

У судовому засіданні встановлено, що на даний час будь-які відносини між позивачкою та ОСОБА_2 припинені, в зв'язку з зловживанням відповідачем спиртними напоями, вчинення ним в сім'ї сварок та бійок, висловлювання нецензурною лайкою на адресу позивачки, виганянні її з власного будинку, що принижує її людську гідність.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2, проживаючи та будучи зареєстрованим в господарстві позивачки, систематично порушує правила співжиття, що робить неможливим спільне проживання ОСОБА_5 з ним в одному будинку, тому вона, як власник будинку, має право вимагати в судовому порядку виселити відповідача.

З метою припинення протиправних дій відповідача, позивачка неодноразово зверталася з заявами до Котелевського відділення поліції, відповідачу виносились офіційні попередження, однак і після цього відповідач продовжує створювати нестерпні умови життя.

Вказані факти у судовому засіданні можуть ствердити свідки: ОСОБА_6, та Бельська - ОСОБА_7, які добре знають позивачку протягом тривалого часу та її співмешканця ОСОБА_2 Свідки пояснили також, що ОСОБА_2 часто приходить додому в нетверезому стан та влаштовує в будинку погроми, виражається нецензурною лайкою, виганяє позивачку з будинку погрожуючи фізичною розправою. Позивачка часто проситься до них на ночівлю в зв'язку з неадекватною поведінкою відповідача.

Під час судового розгляду не встановлено підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Добровільно виїхати з будинку позивачки та знятися з реєстраціного обліку за адресою: смт Котельва Полтавської області, вул. Полтавський шлях, 43, ОСОБА_2 не бажає, що і змусило позивачку звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст.150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 317, 391 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 386 ЦК України Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК УРСР якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення..

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.04.85 р. « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів.

Таким чином, суд приходить до переконання, що порушення правил співжиття з боку відповідача, роблять неможливим для позивачки, як власника будинку, проживання з ним у спільному господарстві, а заходи попередження протиправної поведінки щодо відповідача, не дали бажаного результату, тому відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК УРСР відповідач є таким що підлягає до примусового виселення та знаття з реєстрації з житлового будинку за адресою: смт Котельва Полтавської області, вул. Полтавський шлях, 43.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1. у повному обсязі.

На підставі викладеного, у відповідності зі ст.41 Конституції України, ст.ст.16, 317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 116, 150 ЖК УРСР, ст.ст.7, 11 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п.17 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12.04.1985 №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», керуючись ст.ст.12, 13, 81, 259, 264-268, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусове виселення за неможливістю спільного проживання та зняття з реєстрації, задоволити повністю.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, з житлового будинку за адресою: смт Котельва Полтавської області, вул. Полтавський шлях, 43, та зняти його з реєстрації за вказаною адресою.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги у 30-ти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя