Справа № 559/308/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі: головуючого - судді Ралець Р.В.

секретаря Протас Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дубно справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 30 вересня 2011 року та стягувати з відповідача на його користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову покликається на те, що з ОСОБА_2 перебував в шлюбних відносинах. Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 01 березня 2010 року шлюб між ними було розірвано. Під час перебування в шлюбі в них народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу залишилась проживати з батьком. Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 30 вересня 2011 року присуджено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки, ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісяця, починаючи з 01 вересня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку з 01 січня 2018 року становить 1860 гривень, мінімальна сума стягуваних аліментів складає 930 гривень, відповідно до ч.2 ст.182 СК України. Проте, з відповідача стягуються аліменти в меншому розмірі, а ніж це передбачено законом. Просить змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на утримання дочки та встановить розмір аліментів в розмірі 3000 гривень з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і продовжувати до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. Судові витрати покласти на відповідача.

Позивач просить розгляд справи провести без її участі, у порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилася, причин своєї неявки суду не повідомила.

Керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року, її батьками є сторони у справі (а.с.10).

Шлюб між сторонами розірвано згідно рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 01 березня 2010 року. Після розірвання шлюбу дитину залишено проживати з батьком ОСОБА_4 (а.с. 7).

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 30 вересня 2011 року з відповідача на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 300 гривень., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 вересня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 9).

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Як вбачається з п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано жодних документів на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів. Єдиною підставою для збільшення розміру аліментів, позивачем вказано - зміна законодавства щодо мінімального розміру аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 січня 2018 року 1860 гривень.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років становить 930 гривень.

Суд вважає, що встановлений раніше судом розмір аліментів на утримання дитини не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини, оскільки даний розмір значно менший ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При вирішенні даного спору суд враховує те, що із часу постановлення судового рішення Дубенського міськрайонного суду від 30 вересня 2011 року про стягнення з відповідача аліментів, збільшився законодавчо встановлений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, тому розмір сплачуваних відповідачем аліментів в розмірі 300 гривень, суд вважає таким, що не може належно забезпечити повноцінне проживання та належний розвиток дитини. Отже, з метою якнайкращого забезпечення рівня проживання дитини, наявні всі підстави для збільшення розміру аліментів.

Врахувавши розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; те що обов'язок утримувати дитину до досягнення повноліття покладений на обох батьків, суд вважає, що є підстави для збільшення розміру визначених раніше судом аліментів до 1000 гривень щомісячно..

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної частини.

Оскільки позивач при зверненні до суду, був звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 704,80 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183 СК України, ст.ст. 12,13, 76, 77, 223, 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину, задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Дубенського міськрайонного суду від 30 вересня 2011 року у справі № 2-1099/11, та стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки с.Підгайці Млинівського району Рівненської області на ім`я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_1, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки с.Підгайці Млинівського району Рівненської області, на користь держави (в особі Державної судової адміністрації України) судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: