Ухвала

12 липня 2018 року

м. Київ

справа № 641/3873/16-ц

провадження № 61-16952св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Закрите акціонерне товариство «Державінська мануфактура»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 10 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Бурлака І. В., Карімової Л. В., Яцини В. Б.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Закритого акціонерного товариства «Державінська мануфактура» (далі - ЗАТ «Державінська мануфактура») про стягнення коштів за договорами позики, звернення стягнення на заставлене майно та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування свого позову посилалася на те, що 12 травня 2011 року між нею та ОСОБА_5 укладено договір позики з відповідними додатковими угодами від 11 квітня 2012 року та 10 травня 2013 року, за яким вона передала у власність ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 150 000,00 доларів США на строк до 12 травня 2014 року.

Також 24 травня 2011 року між нею та ОСОБА_5 укладено договір позики з відповідними додатковими угодами від 19 грудня 2012 року та 19 грудня 2013 року, за яким вона передала у власність ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 133 125,00 доларів США на строк до 24 грудня 2014 року.

Позивач вказувала, що вона належним чином виконала свої зобов'язання за вказаними договорами позики, проте ОСОБА_5 своїх зобов'язань не виконує, грошові кошти не повертає, у зв'язку з чим заборгованість ОСОБА_5 перед нею за договором позики від 12 травня 2011 року станом на 22 вересня 2016 року становить 9 293 712,00 грн, з яких: сума основного боргу - 3 895 500,00 грн, що є еквівалентом 150000,00 доларів США, сума процентів від суми позики - 2 687 040,00 грн, 3 % річних від простроченої суми за період з 13 травня 2014 року по 22 вересня 2016 року - 276 480,00 грн, розмір інфляційних втрат за період з 13 травня 2014 року по 22 вересня 2016 року - 2 434 692,00 грн.

За договором позики від 24 травня 2011 року заборгованість ОСОБА_5 перед нею станом на 22 вересня 2016 року становить 7 615 100,25 грн, з яких: сума основного боргу - 3 457 256,25 грн, що є еквівалентом 133 125,00 доларів США, сума процентів від суми позики - 2 375 941,00 грн, 3 % річних від простроченої суми за період з 25 грудня 2014 року по 22 вересня 2016 року - 181 192,00 грн, розмір інфляційних втрат за період з 25 грудня 2014 року по 22 вересня 2016 року - 1 600 711,00 грн.

Позивач зазначала, що оскільки ОСОБА_6 є дружиною ОСОБА_5, то вони є солідарними відповідачами перед нею по поверненню запозичених за договорами позики коштів.

Позивач вказувала, що в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_5 за договорами позики між нею та ЗАТ «Державінська мануфактура» були укладені: договір іпотеки, посвідчений 25 жовтня 2011 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 4996, за яким їй в іпотеку передано наступне нерухоме майно: нежитлові приміщення підвалу № 1-3,7-15; першого поверху № 10,27-28,41,42; другого поверху № 1-3,5,6, IV, V загальною площею 10 88,1 кв. м в літ. «З-2», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та належать іпотекодавцю на праві приватної власності, ринкова вартість предмету іпотеки відповідно до звіту про оцінку майна станом на 10 серпня 2016 року становить 3 478 000,00 грн; договір іпотеки, посвідчений 27 червня 2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 1232, за яким їй в іпотеку передано наступне нерухоме майно: нежитлові приміщення № 1, 2 в нежитловій будівлі літ. «У-1», загальною площею 220,5 кв. м, що розташовані за адресою: вулиця АДРЕСА_2 та належать іпотекодавцю на праві приватної власності, ринкова вартість предмету іпотеки відповідно до звіту про оцінку майна станом на 10 серпня 2016 року становить 486 000,00 грн.

Крім того, позивач вказувала, що відповідно до договорів іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки вартість предметів іпотеки не покриває загальну суму заборгованості, тому вона має право вимагати одночасного стягнення суми заборгованості та звернення стягнення на заставлене майно.

Також, позивач зазначала, що 01 жовтня 2010 року між нею та ОСОБА_6 укладено договір позики, за яким вона передала у власність ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 300 000,00 доларів США, що еквівалентно 2 610 300,00 грн на строк до 01 жовтня 2011 року.

Позивач вказувала, що частину із цієї суми позики в розмірі 1 600 000,00 грн, вона взяла у кредит на підставі кредитного договору від 01 жовтня 2010 року № 09/10-ФО, укладеного між нею та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний Комерційний Банк «Базис» під 24 % річних на строк до 28 грудня 2010 року, щоб надати їх у позику ОСОБА_6

Позивач зазначала, що вона належним чином виконала свої зобов'язання за договором позики, проте ОСОБА_6 свої зобов'язання не виконала, до сьогоднішнього дня грошові кошти не повернула, у зв'язку з чим заборгованість ОСОБА_6 перед нею за договором позики від 01 жовтня 2010 року становить 2 145 955,00 грн, з яких сума основного боргу - 805 070,00 грн, що є еквівалентом 310 00,00 доларів США, сума процентів від суми позики - 593 440,00 грн, 3 % річних від простроченої суми за період з 02 жовтня 2011 року по 22 вересня 2016 року - 120 297,00 грн, розмір інфляційних втрат за період з 02 жовтня 2011 року по 22 вересня 2016 року - 627 148,00 грн.

Позивач вказувала, що оскільки ОСОБА_5 є чоловіком ОСОБА_6, то вони є солідарними відповідачами перед нею по поверненню запозичених за договором позики від 01 жовтня 2010 року коштів.

Позивач зазначала, що неправомірними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які полягають у неповерненні їй запозичених грошових коштів в строки, передбачені договорами позики, їй спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 16 908 812,25 грн.

У зв'язку з вищенаведеним, ОСОБА_4 просила стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно на свою користь суму боргу за договором позики від 12 травня 2011 року в сумі 9 293 712,00 грн, з яких: сума основного боргу - 3 895 500,00 грн, що є еквівалентом 150 000,00 доларів США, сума процентів від суми позики - 2 687 040,00 грн, 3 % річних від простроченої суми за період з 13 травня 2014 року по 22 вересня 2016 року - 276 480,00 грн, розмір інфляційних втрат за період з 13 травня 2014 року по 22 вересня 2016 року - 2 434 692,00 грн; стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно на свою користь суму боргу за договором позики від 24 травня 2011 року в сумі 7 615 100,25 грн, з яких: сума основного боргу - 3 457 256,25 грн, що є еквівалентом 133 125,00 доларів США, сума процентів від суми позики - 2 375 941,00 грн, 3 % річних від простроченої суми за період з 25 грудня 2014 року по 22 вересня 2016 року - 181 192,00 грн, розмір інфляційних втрат за період з 25 грудня 2014 року по 22 вересня 2016 року -1 600 711,00 грн; стягнути з ЗАТ «Державінська мануфактура» на свою користь суму боргу за договором позики від 12 травня 2011 року та договором позики від 24 травня 2011 року в загальному розмірі 16 908 812,25 грн шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки № 1 за договором іпотеки № 1 та предмет іпотеки № 2 за договором іпотеки № 2 шляхом їх реалізації через публічні торги за ціною, що буде визначена на момент їх реалізації на підставі незалежної експертної оцінки; стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно на свою користь суму боргу за договором позики від 01 жовтня 2010 року в розмірі 2 145 955,00 грн, з яких: сума основного боргу - 805 070,00 грн, що є еквівалентом 31 000,00 доларів США, сума процентів від суми позики - 593 440,00 грн, 3 % річних від простроченої суми за період з 02 жовтня 2011 року по 22 вересня 2016 року - 120 297,00 грн, розмір інфляційних втрат за період з 02 жовтня 2011року по 22 вересня 2016 року - 627 148,00 грн; стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди в сумі 16 908 812,25 грн; стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ЗАТ «Державінська мануфактура» на свою користь судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 суму боргу за договором позики від 12 травня 2011 року в загальному розмірі 6 671 549,50 грн, з яких: сума основного боргу - 3 895 500,00 грн, сума процентів від суми позики - 2 687 040,00 грн, 3 % річних від простроченої суми за період з 20 грудня 2015 року по 22 вересня 2016 року - 89 009,50 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 суму боргу за договором позики від 24 травня 2011 року в загальному розмірі 6 014 389,25 грн, з яких: сума основного боргу - 3 457 256,25 грн, сума процентів від суми позики - 2 375 941,00 грн, 3 % річних від простроченої суми за період з 25 грудня 2014 року по 22 вересня 2016 року - 181 192,00 грн. Стягнуто з ЗАТ «Державінська мануфактура» на користь ОСОБА_4 суму боргу за договором позики від 12 травня 2011 року та за договором позики від 24 травня 2011 року в загальному розмірі 12 685 938,72 грн шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 25 жовтня 2011 року та на предмет іпотеки за договором іпотеки від 27 червня 2013 року - на нежитлові приміщення підвалу № 1-3,7-15; першого поверху № 10,27-28,41,42; другого поверху № 1-3,5,6, IV, V загальною площею 1088,1 кв. м. в літ «З-2» та на нежитлові приміщення № 1,2 в нежитловій будівлі літ. «У-1», загальною площею 220,5 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог цього Закону та статті 39 Закону України «Про іпотеку» за ціною не нижче 4 112 720,00 грн, встановленою звітом про незалежну оцінку майна, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Ріелті-Брокерідж» 12 серпня 2016 року. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ЗАТ «Державінська мануфактура» на користь ОСОБА_4 понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 890,00 грн. В іншій частині позов ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 10 квітня 2017 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2016 року змінено в частині солідарного стягнення суми, судового збору та суми стягнення, і ухвалено в цій частині нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 за договором позики від 12 травня 2011 року заборгованість в розмірі 6 571 677,22 грн, з яких: сума основного боргу - 3 837 000,00 грн, 3% річних з 20 грудня 2015 року по 22 вересня 2016 року - 87 988,29 грн, сума процентів від суми позики з 12 травня 2011 року по 22 вересня 2016 року - 2 646 688,93 грн; за договором від 24 травня 2011 року заборгованість в розмірі 5 912 398,50 грн, сума основного боргу - 3 457 256,25 грн, 3 % річних з 20 грудня 2015 року по 22 вересня 2016 року - 79 410,03 грн, сума процентів від суми позики з 24 травня 2011 року по 22 вересня 2016 року - 731 878,96 грн та судовий збір в розмірі 6890,00 грн. Рішення районного суду в частині стягнення з ЗАТ «Державінська мануфактура» на користь ОСОБА_4 суми боргу за договором позики від 12 травня 2011 року та договором позики від 24 травня 2011 року в загальному розмірі 12 685 938,72 грн шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 25 жовтня 2011 року та на предмет іпотеки за договором іпотеки від 27 червня 2013 року - на нежитлові приміщення підвалу № 1-3,7-15; першого поверху № 10,27-28,41,42; другого поверху № 1-3,5,6, IV, V загальною площею 1088,1 кв. м в літ. «З-2» та нежитлові приміщення № 1, 2 в нежитловій будівлі літ. «У-1», загальною площею 220,5 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог цього Закону та статті 39 Закону України «Про іпотеку» за ціною не нижче 4 112 720,00 грн, встановленою звітом про незалежну оцінку майна, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Ріелті-Брокерідж» 12 серпня 2016 року - скасовано і в задоволенні позову ОСОБА_4 в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення районного суду залишено без змін.

У квітні 2017 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Харківської області від 10 квітня 2017 року, в якій просить скасувати указане судове рішення, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали справи № 641/3873/16-ц із суду першої інстанції.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вищевказану цивільну справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п'ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, закритого акціонерного товариства «Державінська мануфактура» про стягнення коштів за договорами позики, звернення стягнення на заставне майно та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 10 квітня 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак С. О. Погрібний Г. І. Усик