Справа № 752/1194/18
Провадження №: 2/752/3225/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовною заявою ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2, до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва, Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа: ОСОБА_4 про звільнення майна з-під арешту,

встановив:

18.01.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про звільнення з-під арешту належного ОСОБА_2 нерухомого та рухомого майна.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представником позивачки зазначено, що ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_1, гаражного боксу АДРЕСА_2 та автомобіля HYUNDAI Accent 1.51 GLS, державний номер НОМЕР_2. У серпні 2017 року ОСОБА_2 стало відомо, що все її майно, зокрема, квартира, гараж та автомобіль, перебувають під арештом, який було накладено постановами ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві. Позивачка звернулася до відповідача із заявою щодо надання інформації про відповідне виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт на її майно, та з проханням скасування арештів її майна. На адресу останньої відповідачем було надіслано лист-відповідь № 22908 від 30.08.2017 р., в якому було повідомлено, що в Голосіївському РВДВС м. Києва на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 4456081, щодо примусового виконання виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси № 2-2112/05 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суми боргу в розмірі 232 518 грн. Державним виконавцем Лисенко О.В. 26.09.2008 р. було винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу згідно із п.4 ч.1 ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження", відповідно до якого виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснює авансування витрат на проведення виконавчих дій. Також позивачці було повідомлено про неможливість скасування арешту її майна, через відсутність підтвердження виконання рішення за виконавчим документом, а також у зв'язку зі знищенням матеріалів відповідного виконавчого провадження (закінченням строків зберігання матеріалів виконавчого провадження).

У зв'язку із неможливістю скасування арештів майна позивачки в позасудовому порядку та з метою захисту своїх порушених прав власника відповідного майна - відновлення права на розпорядження своїм майном, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 просить суд про звільнення з-під арешту належного ОСОБА_2 майна: квартири АДРЕСА_1, гаражного боксу АДРЕСА_2 та автомобіля HYUNDAI Accent 1.51 GLS, державний номер НОМЕР_2.

Представники позивачки та третьої особи на стороні позивачки в судове засідання не з'явилися, подали до суду клопотання, в яких повідомили суд, що заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просили суд розглядати справу без їх участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 є власницею наступного майна: квартири АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі-продажу від 13.06.1995 р.; гаражного боксу АДРЕСА_2, відповідно до договору дарування від 06.06.2003 р.; автомобіля HYUNDAI Accent 1.51 GLS, державний номер НОМЕР_2, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 30.06.1998 р.

За даними відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна: на квартиру АДРЕСА_1, яка належить позивачці, накладено арешт на підставі постанови АА 228153 від 13.08.2007 р. ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві; на гараж АДРЕСА_2, який належить позивачці, накладено арешт на підставі постанови АА 228555 від 26.05.2008 р. ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві.

Відповідно до інформації з Єдиного реєстру про транспортні засоби (АМТ), на автомобіль HYUNDAI Accent 1.51 GLS, державний номер НОМЕР_2, який належить позивачці, накладено арешт на підставі постанови № 792/5 (АА 228165) від 13.08.2007 р. ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві.

Судом також встановлено, що позивачка звернулася до відповідача із заявою щодо надання інформації про відповідне виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт на її майно, та з проханням скасування арештів її майна.

На адресу позивачки відповідачем було надіслано лист-відповідь № 22908 від 30.08.2017 р., в якому було повідомлено, що в Голосіївському РВДВС м. Києва на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 4456081, щодо примусового виконання виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси № 2-2112/05 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суми боргу в розмірі 232518 грн. В рамках відповідно виконавчого провадження державним виконавцем Лисенко О.В. 26.09.2008 р. було винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу згідно із п.4 ч.1 ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження", яким встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснює авансування витрат на проведення виконавчих дій. Також у відповідному листі позивачу було повідомлено про неможливість скасування арешту її майно, через відсутність підтвердження виконання рішення за виконавчим документом, а також у зв'язку із знищенням матеріалів відповідного виконавчого провадження (закінченням строків зберігання матеріалів виконавчого провадження).

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону № 606-XIV, яка діяла на час закінчення виконавчого провадження), у разі повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно зі статтею 401 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно зі ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" (в редакції закону № 606-XIV, яка діяла на час закінчення виконавчого провадження), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Правилами ч. 1 ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження" № 1404-VIII, встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

За змістом ч.1-4 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" № 1404-VIII, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу, арешт на майно боржника скасовується незалежно від виконання ним основного зобов'язання (судового рішення) та/або сплати інших платежів (виконавчого збору та ін.).

При цьому, суд також враховує пояснення представника третьої особи, надані суду в підготовчому судовому засіданні, яка підтвердила виконання позивачем (боржником у відповідному виконавчому провадженні) своїх обов'язків перед третьою особою (стягувачем) щодо виконання судового рішення, в рамках відповідного виконавчого провадження № 4456081.

Крім цього, згідно п. 9.9. Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби" від 25.12.2008 року (далі - Наказ), строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Відповідно до п. 9.10. цього Наказу, завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення (додаток 17), якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою. Тобто, оскільки відповідне виконавче провадження було завершено в 2008 році (та не відновлювалося), а матеріали виконавчого провадження були знищені (відповідно до змісту листа відповідача), це відповідно вказує на неможливість скасування арештів на майно позивача в позасудовому порядку (шляхом звернення до відповідача із заявою/скаргою до відповідача про зобов'язання вчинити дії - скасувати арешти на майно позивача).

Правилами ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За правилами ст. 391 цього ж Кодексу передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закону № 475/97- ВР), визначено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, які передбачені законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, оскільки державним виконавцем всупереч вимогам ЗУ "Про виконавче провадження" № 606-XIV (який діяв станом на 26.09.2008 р.) не було скасовано арешти на майно позивача про поверненні виконавчого листа стягувачу, а також зважаючи на те, що матеріали виконавчого провадження вже знищені (що унеможливлює скасування арешту шляхом звернення до державного виконавця), у зв'язку із тим, що нині відсутня необхідність для збереження арештів на майно позивача, та оскільки відповідні арешти майна позивача порушують права позивача як власника відповідного майна на розпорядження цим майно, наявна виключна необхідність скасування арештів на майно, яке належить позивачу.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Таким чином, позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, та підлягають задоволенню шляхом скасування арештів на майно позивача, а саме: скасування арешту на квартиру АДРЕСА_1, який було накладено на підставі постанови АА 228153 від 13.08.2007 р. ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві (реєстраційний номер обтяження № 5576118), яка належить на праві власності ОСОБА_2; скасування арешту на гараж АДРЕСА_2, який було накладено на підставі постанови АА 228555 від 26.05.2008 р. ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві (реєстраційний номер обтяження № 7334708), який належить на праві власності ОСОБА_2; скасування арешту на автомобіль HYUNDAI Accent 1.51 GLS, номер кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, який було накладено на підставі постанови № 792/5 (АА 228165) від 13.08.2007 р. ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві, який належить на праві власності ОСОБА_2.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 38, 59 ЗУ "Про виконавче провадження" № 606-XIV (в редакції станом на 26.09.2008 р.), ст. 40, 59 ЗУ "Про виконавче провадження" 1404-VIII, ст.ст. 15, 16, 321, 328, 346, 391 ЦК України, ст. 3, 4, 5, 27, 30, 43, 76-81, 83, 91, 133, 141, 175, 184, 187, 258, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1, заявлені від імені та в інтересах ОСОБА_2 до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва, Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа: ОСОБА_4 про звільнення майна з-під арешту, задовольнити.

Скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1, який було накладено на підставі постанови АА 228153 від 13.08.2007 р. Відділу державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ у м. Києві (реєстраційний номер обтяження № 5576118), яка належить на праві власності ОСОБА_2.

Скасувати арешт на гараж АДРЕСА_2, який було накладено на підставі постанови АА 228555 від 26.05.2008 р. Відділу державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ у м. Києві (реєстраційний номер обтяження № 7334708), який належить на праві власності ОСОБА_2.

Скасувати арешт на автомобіль HYUNDAI Accent 1.51 GLS, номер кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, який було накладено на підставі постанови № 792/5 (АА 228165) від 13.08.2007 р. Відділу державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ у м. Києві, який належить на праві власності ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк