АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1009/18Головуючий по 1 інстанції - Коваль А.Б.
Категорія: 48, 50 Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючий Нерушак Л.В. (суддя - доповідач )

Суддів Карпенко О.В., Гончар Н.І.

за участю секретаря Анкудінова О.І.

учасники справи : ї

позивач - ОСОБА_3

відповідач - ОСОБА_4

особа, що подає апеляційну скаргу - відповідач ОСОБА_4

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Коваль А.Б. в залі Уманського міськрайонного суду Черкаської області 6 квітня 2018 року о 09 годині, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається, - :

в с т а н о в и в :

16 листопада 2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається.

Позивач ОСОБА_3 позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 06 грудня 2002 року у відділі РАЦС Уманського районного управління юстиції Черкаської області.

Від даного шлюбу мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачем ОСОБА_3 та перебуває на її утриманні.

З 1 вересня 2017 року син навчається в КВНЗ «Уманський гуманітарно-педагогічний коледж ім. Т.Г. Шевченка» на контрактній формі навчання. Позивач вказує, що оскільки син навчається на денній формі навчання, то він не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток та оплачувати навчання .

Відповідач ОСОБА_4, знаючи, що його син ОСОБА_6 потребує постійної батьківської уваги і допомоги, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, жодної фінансової допомоги на утримання сина не надає. Позивач в позовній заяві вказує, що відповідач ОСОБА_4 має можливість забезпечувати сина, оскільки неофіційно працює в «Ладижинському хлібокомбінаті» , отримує заробітну плату в сумі 4000,00 грн., крім того відповідач має земельний пай, який здає в оренду та отримує орендну плату за землю. Тому ОСОБА_3 звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом про стягнення аліментів утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та просила стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання у КВНЗ «Уманський гуманітарно-педагогічний коледж ім. Т.Г. Шевченка» в розмірі 2000 грн. щомісяця, до досягнення сином двадцяти трьох років.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , в розмірі 1000,00 грн. з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи стягнення з 16 листопада 2017 року до досягнення ним 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, ОСОБА_4 оскаржив рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

ОСОБА_4 апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги обставин, що свідчать про відсутність у відповідача об'єктивної змоги надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, а саме відсутності у відповідача заробітку, наявності у нього на утриманні дружини та двох неповнолітніх дітей. Також він посилається, що в зв'язку із пожежею, що сталася в лютому 2017 року, був дуже пошкоджений будинок, в якому проживає сім'я відповідача, тому для його відновлення та проведення ремонту відповідач взяв кошти в борг, які потрібно віддавати, а він не має постійного заробітку, щоб навіть утримувати свою сім'ю та віддавати борги, тому не має матеріальної можливості надавати допомогу сину у зв'язку із продовженням ним навчання. ОСОБА_4 не погоджується з висновками суду першої інстанції, який, пославшись лише на слова позивача, задовольнив позовні вимоги, не врахувавши вимоги закону, що лише у разі матеріальної спроможності батьки можуть сплачувати аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Також ОСОБА_4 вказує , що судом першої інстанції не правильно визначено період , до якого відповідач має сплачувати аліменти на користь повнолітнього сина у зв'язку із продовженням ним навчання, оскільки суд визначив такий строк не так, як просила позивач, чим допустив порушення вимог закону. Тому ОСОБА_4 просить рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 від позивача на адресу апеляційного суду не надходив .

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим, справа підлягає розгляду апеляційним судом Черкаської області, який розглядає її в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення, але без виклику сторін.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог, поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення , виходячи із таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п.2.ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення суду повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є : неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи ; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановлене судом першої інстанції рішення не повністю відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог. Однак, визначаючи розмір аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог в розмірі 1000 гривень щомісячно, а не у розмірі 2000 гривень щомісячно, як просила позивач в заявлених нею вимогах. Тому суд стягнув з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина, який навчається в розмірі 1000,00 грн. з усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 16 листопада 2017 року, до досягнення ним 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання.

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, оскільки висновки суду не відповідають вимогам закону та обставинам справи, судом допущено порушення вимог матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, виходячи із наступного.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 23 травня 2000 року, згідно до актового запису № 64, зареєстрованого у відділі РАЦС Уманського районного управління юстиції Черкаської області ( а. с. 3)

В шлюбі народився син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якого згідно даних свідоцтва про народження вказані відповідачі.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_3 посилалась на те, що син сторін - ОСОБА_6, навчається у коледжі по спеціальності дошкільної освіти на контрактній формі навчання терміном 3 роки 10 місяців, навчання закінчується ІНФОРМАЦІЯ_6, та перебуває на утриманні матері і потребує матеріальної допомоги. Тому позивач просила стягнути з відповідача - батька сина ОСОБА_4, який має таку можливість сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання в розмірі 2000,00 грн. щомісяця, до досягнення сином 23 років.

Відповідно положень ст.199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Статтею 200 СК України визначено розмір аліментів на повнолітніх дочку або сина та в статті вказано, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх доньку, сина у твердій грошові сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання іншим з батьків.

Відповідно до вимог ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом вказаних норм при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини з одного з батьків, суд зобов'язаний брати до уваги можливість надання утримання іншим з батьків згідно до ст. 200 СК України.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, а саме довідки № 1127 від 19 жовтня 2017 року, син сторін - ОСОБА_6 є студентом першого курсу 103-Д групи спеціальності «Дошкільна освіта» денної форми навчання КВНЗ «Уманський гуманітарно-педагогічний коледж ім. Т.Г. Шевченка» м. Умань Черкаської області за контрактною формою та закінчує навчання за навчальним планом ІНФОРМАЦІЯ_6 (а. с. 5) .

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що наявні матеріали справи об'єктивно підтверджують, що повнолітня дитина сторін - ОСОБА_6 потребує матеріальної допомоги у зв'язку із навчанням на денній формі у КВНЗ «Уманський гуманітарно-педагогічний коледж ім. Т.Г. Шевченка», а матеріальний стан позивача ОСОБА_3 , яка хворіє, згідно наданої в матеріалах справи довідки про стан здоров'я , має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, яка також хворіє, що підтверджується даними довідки в матеріалах справи, та не дозволяє матері повністю забезпечити матеріальні потреби дитини - сина ОСОБА_6, який продовжує навчання, не має самостійного доходу та не має можливості працювати. Тому апеляційний суд вважає, що є підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача, а отже, за таких обставин доводи апеляційної скарги відповідача не можуть бути повністю задоволені та підлягають також частковому задоволенню, враховуючи вимоги закону, та наявні у матеріалах справи докази, надані сторонами.

Аліменти, які сплачуються на утримання повнолітніх дочки (сина) - це платіж на утримання цих осіб, який повинен бути спрямований на покриття матеріальної допомоги, якої вони потребують, зокрема, у зв'язку із продовженням навчання. Разом з тим, таке стягнення коштів повинно бути спів розмірним з урахуванням цієї мети, та обов'язку, який покладається на обох батьків і має бути рівним, а розмір аліментів має бути обґрунтованим та доведеним з врахуванням обставин справи та наданих сторонами доказів.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, та визначаючи розмір аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог в розмірі 1000 гривень щомісячно, а не у розмірі 2000 гривень щомісячно, як просила позивач , в заявлених нею вимогах. Суд першої інстанції прийняв рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина, який навчається в розмірі 1000,00 грн. з усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 16 листопада 2017 року, до досягнення ним 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання.

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитись із таким рішенням суду першої інстанції, оскільки суд в порушення вимог матеріального та процесуального права не звернув уваги та безпідставно задовольнив частково вимоги позивача про стягнення аліментів з 16 листопада 2017 року - дати звернення до суду з позовом позивача, оскільки в цей час ОСОБА_6 був ще неповнолітнім, та на його утримання стягувались кошти до повноліття, а саме до 09 лютого 2018 року, тому право на отримання аліментів у зв'язку із навчанням у коледжі у сина ОСОБА_6 виникло з 10 лютого 2018 року і до закінчення навчання , як зазначено в довідці коледжу до ІНФОРМАЦІЯ_6

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на вказані обставини, та допустився помилки при визначенні періоду, з якого часу та, по який період слід стягувати аліменти на період навчання ОСОБА_6, на що також посилається в апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4, вказуючи, що суд невірно визначив період, до якого слід стягувати аліменти на користь сина на період його навчання в коледжі.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 є частково обґрунтованими щодо визначення судом неправильного періоду стягнення аліментів , оскільки апеляційний судом встановлено, що суд першої інстанції неправильно визначився із датою початку стягнення аліментів, оскільки в разі ухвалення рішення судом першої інстанції до 09 лютого 2018 року, з врахуванням дати подання позову 16 листопада 2017 року, у суду відсутні підстави для задоволення вимог позивача та стягнення аліментів на період навчання до виповнення ОСОБА_6 18 -ти років.

Так, як уже зазначалось вище, ОСОБА_6 мав право та отримання аліментів як неповнолітній за вказаний період, а відповідач - батько дитини ОСОБА_4 зобов'язаний був сплачувати аліменти до повноліття сина, що і вбачається із матеріалів справи, оскільки заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Колегією суддів апеляційного суду приймаються до уваги доводи апеляційної скарги щодо відсутності у відповідача ОСОБА_4 заробітку, наявності у нього на утриманні дружини та двох неповнолітніх дітей, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами : даними копій свідоцтв про народження дочки, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина, ІНФОРМАЦІЯ_3, довідки сільської ради № 18 від 22 січня 2018 року про склад сім'ї, з якої вбачається , що його дружина є безробітною, довідки № 20 від 22 січня 2018 року , що ОСОБА_4 станом на 22.01. 2018 року не працює, останній запис в трудовій книжці за НОМЕР_2 від 14.09. 2017 року, копією трудової книжки ОСОБА_4

Також вбачається, що в зв'язку із пожежею, що сталася в лютому 2017 року, був пошкоджений будинок, в якому проживає сім'я відповідача ОСОБА_4, тому для його відновлення та проведення ремонту відповідач брав кошти в борг, які потрібно віддавати, а в нього відсутній постійний заробіток, щоб утримувати сім'ю та віддавати борги, на що відповідач посилається, просячи суд відмовити у задоволенні позову, оскільки ОСОБА_4 вважає, що не має матеріальної можливості надавати допомогу сину у зв'язку із продовженням ним навчання.

Як вбачається із матеріалів справи на дані докази свого тяжкого матеріального стану та неможливості надавати матеріальну допомогу сину ОСОБА_6, від першого шлюбу, у зв'язку з його навчанням, відповідач ОСОБА_4 посилався в суді першої інстанції, надаючи відзив на позов до суду, тому судом першої інстанції і було прийнято рішення про часткове задоволення вимог позивача в розмірі 1000 гривень, а не 2000 гривень, як просила позивач.

Однак, доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 щодо відмови повністю у задоволенні позовних вимог позивача не підлягають задоволенню колегією суддів апеляційного суду, оскільки апеляційний суд приймає до уваги не лише важкий матеріальний стан відповідача на даний час, а саме : відсутність у нього постійної роботи, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, які є школярами, наявність боргів за ремонт будинку у зв'язку із пожежею, а й те , що він та його дружина є працездатними, не досягли пенсійного віку, довідки про хворобу чи погіршення стану здоров'я відповідача відсутні, тому батьки мають можливість влаштуватися та отримувати доходи, щоб мати можливість забезпечувати потреби неповнолітніх дітей, а відповідач ОСОБА_4 ще й мати можливість надавати допомогу синові від першого шлюбу, який продовжує навчання.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача та стягнення матеріальної допомоги з відповідача ОСОБА_4 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку із навчанням сина в розмірі 500 гривень щомісячно до закінчення навчання, а саме ІНФОРМАЦІЯ_7, починаючи стягнення з 10 лютого 2018 року.

Апеляційний суд, визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 у розмірі 500 грн. щомісячно , враховує вимоги ст. ст. 182, 200 СК України при визначенні конкретного розміру стягуваних аліментів, а також враховує майновий стан відповідача ОСОБА_4, наявність в сім'ї відповідача двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та можливість надання матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_6, який не має самостійного заробітку та доходів , є студентом та навчається на денному відділенні коледжу на умовах контракту, який оплачується у сумі 7500 гривень та з оплатою за проживання в гуртожитку.

Доводи апеляційної скарги стосовно відсутності можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину відповідачем ОСОБА_4 не заслуговують на увагу, тому не підлягають задоволенню колегією суддів з вище викладених підстав.

Апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції, що суд першої інстанції також допустився порушення вимог процесуального закону, оскільки безпідставно суд першої інстанції в резолютивній частині рішення суду послався на вимоги п.1.ч.1 ст. 430 ЦПК України, та допустив рішення до негайного виконання в частині щодо сплати аліментів в межах суми платежу за один місяць, так як дана вимога статті стосується лише щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, та не підлягає застосуванню для стягнення всіх інших видів аліментів, в тому числі і матеріальної допомоги на повнолітню дитину, яка навчається, та у зв'язку із навчанням потребує матеріальної допомоги.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню із ухваленням нової постанови про часткове задоволення вимог позивача ОСОБА_3 та стягнення з відповідача ОСОБА_4 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, матеріальної допомоги на його утримання в твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно з індексацією вказаної суми за період навчання, починаючи стягнення з 10 лютого 2018 року до закінчення навчання ІНФОРМАЦІЯ_6

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України , якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Отже, судові витрати підлягають перерозподілу судом апеляційної інстанції .

Позивач ОСОБА_3 при подачі позову була звільнена від сплати судового збору згідно до чинного законодавства, тому судовий збір підлягає стягненню із відповідача ОСОБА_4 в розмірі 640 гривень на користь держави. У зв'язку із частковим задоволенням апеляційної скарги пропорційно задоволеним вимогам підлягають стягненню і понесені судові витрати в суді апеляційної інстанції. Тому із позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_4 підлягають частковому стягненню судові витрати, понесені за сплату судового збору за подання апеляційної скарги, пропорційно задоволеним вимогам в сумі 528, 60 грн. ( 1057, 20 : 2 = 528, 60 ).

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається - скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер № НОМЕР_1, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_5 за позовом ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається, в розмірі 500 грн. щомісячно з індексацією суми, починаючи стягнення з 10 лютого 2018 року, до закінчення ним навчання у КВНЗ «Уманський гуманітарно-педагогічний коледж ім. Т.Г. Шевченка», тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у ромірі 640 гривень.

Стягнути із позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_4 частково судові витрати, понесені ним за сплату судового збору за подання апеляційної скарги, пропорційно задоволеним вимогам в сумі 528, 60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови суду, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Карпенко О.В.

Гончар Н.І.