РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Нємиш Н.В.,

за участю секретаря судового засідання - Андрієвої Т.О.,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Торецька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

07.06.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому ставить питання про усунення перешкод в користуванні та володінні квартирою, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу їй належить будинок за адресою: АДРЕСА_1. В зазначеному будинку зареєстрований її колишній чоловік, шлюб з яким було розірвано рішенням Дзержинського міського суду Донецької області. З квітня 2017 року відповідач мешкає за адресою реєстрації його матері: АДРЕСА_2. На неодноразові прохання знятися з реєстрації, відповідач не реагує та жодних дій пов'язаних з цим не вчиняє. Оскільки збереження реєстрації за відповідачем перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належним їй майном, вона змушена звернутися до суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує.

У відповідності до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно - правовими актами.

Згідно положень ст.ст.317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Судом встановлено, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить позивачу на підставі Договору купівлі-продажу від 07.05.2008 року (а.с.11). Це також підтверджено Витягом про державну реєстрацію прав та Витягом з Державного реєстру правочинів (а.с.12).

У зазначеному будинку зареєстрований колишній чоловік позивача- ОСОБА_2 (а.с.5), шлюб з яким було розірвано рішенням Дзержинського міського суду Донецької області.

Відповідно до Акту від 04.06.2018 року ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, ніколи не проживав, був тільки зареєстрований (а.с.9).

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом було встановлено, що відповідач мешкає в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 з квітня 2017 року, крім того шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та володінні квартирою, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, особою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: