Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2018 Справа №607/16066/17

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Стрілкової М. С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Орган опіки та піклування в особі служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та збільшення розміру аліментів, які стягуються із відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 червня 2014 року з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у шлюбі з відповідачем в них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між сторонами розірвано. З моменту народження і по час подання позовної заяви позивач самостійно піклується про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток їхнього сина. Відповідач не цікавиться життям сина, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, зовсім не приймає участі у його вихованні. Неповнолітній син сторін потребує значно більшого матеріального забезпечення, аніж те, яке стягнуте судовим наказом. Позивач не може самостійно повноцінно забезпечити та задовольнити потреби для належного рівня сина у зв'язку з важким матеріальним становищем, оскільки є інвалідом третьої групи та має на утриманні ще одну неповнолітню дитину-інваліда.

Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Орган опіки та піклування в особі служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду листа, в якому просить справу розглядати без їхньої присутності. Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №257 від 04 квітня 2018 року підтримують.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показав, що його батько ОСОБА_3 не спілкується з ним, не цікавиться його життям, не допомагає йму матеріально та психологічно і не приймає участь у його вихованні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показала, що ОСОБА_3 не цікавиться життям сина ОСОБА_4 не телефонує до нього, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, зовсім не приймає участі у його вихованні.

Заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі.

В шлюбі у них народвися син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 22 вересня 2000 року, видане Явловецькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 18 липня 2003 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області, 18 липня 2003 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвали шлюб. Прізвища після розірвання шлюбу: громадянина - ОСОБА_3; громадянки - ОСОБА_1.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 26 січня 2010 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, в позивача ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син - ОСОБА_12.

Як вбачається із листа Жизномирської ЗОШ І-ІІІ ст. Відділу освіти, молоді та спору Бучацької районної державної адміністрації Тернопільської області №147 віл 23 жовтня 2017 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, здобув повну загальну середню у вказаній школі. Надати інформацію про участь у вихованні та у навчальному процесі ОСОБА_4 його батька ОСОБА_3 не має змоги, так як він у школі за час навчання сина не з'являється.

Згідно інформації №298 від 09 листопада 2017 року, наданої директором Язловецької ЗОШ І-ІІІ ст. Відділу освіти, молоді та спору Бучацької районної державної адміністрації Тернопільської області, ОСОБА_4 навчався з 11 вересня 2014 року по 05 лютого 2016 року у Язловецькій ЗОШ І-ІІІ ступенів. За словами класного керівника ОСОБА_4 ОСОБА_14 батько ОСОБА_3 (ОСОБА_3 - відбулася зміна прізвища, ім'я, по батькові) не приймав участі у вихованні та навчальному процесі сина.

З інформації Язловецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області №2-09/315 від 31 жовтня 2017 року слідує, що ОСОБА_4 проживав у бабусі ОСОБА_10 в с. Броварі Бучацького району Тернопільської області, відвідував Язловецьку ЗОШ І-ІІІ ст. За інформацією сільської ради за час проживання ОСОБА_4 на території сільської ради батько ОСОБА_3 участі у вихованні сина не брав.

Як вбачається із довідки №236 від 19 жовтня 2017 року, наданої ОСББ «Явір - 1», син сторін ОСОБА_4 зареєстрований та проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Судовим наказом від 12 червня 2014 року (справа №607/9213/14-ц) наказано стягнути з ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно від 06 червня 2014 року до досягнення дитиною повноліття.

З розрахунку заборгованості по аліментах станом на 01 листопада 2017 року, підготовленого головним державним виконавцем відділу Тернопільського районного відділу ДВС ГТУЮ Тернопільської області, слідує, що при примусовому виконанні судового наказу від 12 червня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно від 06 червня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, станом на 01 листопада 2017 року існує заборгованість в сумі 7553,70 грн.

Відповідно до інформації №Р-197 від 15 листопада 2017 року, наданої на запит адвоката ОСОБА_2 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, за період з 01 січня 2011 року по 15 листопада 2017 року на розгляді в суді перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000534 від 17 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2016 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покращання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено йому іспитовий строк три роки.

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №257 від 04 квітня 2018 року затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на засіданні комісії неповнолітній ОСОБА_4 повідомив, що батько з народження не піклується про нього, не допомагає йому, дитина батька не пам'ятає, жодних спогадів про батька не має. Батько дитини ОСОБА_3 на засідання комісії жодного разу не з'явився та не повідомив причини своєї відсутності. Також не звертався в службу у справах неповнолітніх та дітей щодо участі у вихованні сина шляхом встановлення графіку побачень з неповнолітнім ОСОБА_4. Зазначені факти свідчать, що ОСОБА_3 не виконує обов'язки щодо виховання та утримання сина. свідомо нехтує ними та самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Захищаючи інтереси дитини, беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 (ОСОБА_3) стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Враховуючи викладені обставини, захищаючи інтереси дитини, зважаючи на те, що відповідач тривалий період не виявляє відносно сина батьківського піклування, не цікавився його життям, не займається його вихованням та ухиляється від надання матеріальної допомоги на його утримання, суд вважає, що з метою захисту прав дитини, слід позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_3 стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 12, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, враховуючи визнання відповідачем позову, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог та зміну способу та розміру стягнення визначених раніше судом аліментів, а тому слід стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішення суду, і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача в доход держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав в загальній сумі 1 409,60 грн.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 164, 182-184, 192 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Орган опіки та піклування в особі служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Змінити розмір та спосіб стягуваних аліментів, визначений судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 червня 2014 року, та стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя с. Білозірка Лановецького району Тернопільської області, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової кратки платника податків: НОМЕР_1, жительки АДРЕСА_1, аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішення суду, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя с. Білозірка Лановецького району Тернопільської області, в доход держави судовий збір у розмірі 1 409 (одна тисяча чотириста дев'ять) гривень 60 коп.

Відповідачу направити копію заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів здати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової кратки платника податків: НОМЕР_1, адреса проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса проживання: с. Білозірка Лановецького району Тернопільської області.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування в особі служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, адреса місцезнаходження: м. Тернопіль, бульвар Шевченка, 1.

Повний текст рішення суду складений 10 липня 2018 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко