Ухвала

Іменем України

02 липня 2018 року

місто Київ

справа № 552/9770/14-ц

провадження № 61-36739ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2014 року у складі судді Нікітіної С. Й. та постанову Апеляційного суду Одеської області від 24 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Кононенко Н. А., Сегеди С. М., Цюри Т. В. у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2014 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

За результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу суду першої інстанції постановою Апеляційного суду Одеської області від 24 квітня 2018 року скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2014 року залишено без змін.

У травні 2018 року ОСОБА_4 звернулася із застосуванням засобів поштового зв'язку до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2014 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 24 квітня 2018 року.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій й передати справу на новий розгляд за встановленою підсудністю.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом з тим, за правилом частини п'ятої статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо її незаконності та неправильності.

Такий висновок суд зробив з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 532 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) місце виконання зобов'язання встановлюється у договорі.

У пунктах 1-4 частини першої статті 532 ЦК України передбачено особливості виконання визначених у цій статті зобов'язань лише у певному місці, у випадках, якщо місце виконання зобов'язання не встановлено у договорі.

Крім того, згідно з частиною другою статті 532 ЦК України зобов'язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

У частині восьмій статті 110 ЦПК України (в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-IV, далі - ЦПК України 2004 року) зазначено, що позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

Верховний Суд в оцінці правомірності постановлених судових рішень виходить з того, що право вибору між судами, яким згідно із загальним правилом підсудності цивільних справ (стаття 109 ЦПК України 2004 року) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК України 2004 року) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 цього Кодексу). Якщо позивач при пред'явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Таким чином, у статті 110 ЦПК України 2004 року встановлено випадки альтернативної підсудності, за якої позов за вибором позивача може бути пред'явлений до одного з двох і більше судів, при цьому, суд не має права обмежувати вибір позивача для розгляду справи у конкретному суді.

З матеріалів касаційної скарги ОСОБА_4 Суд має підстави для висновку, що в умовах кредитного договору № 0 від 13 березня 2007 року, укладеного між сторонами, визначено місце виконання зобов'язань позичальника, а саме за місцезнаходженням відділення № 707 Другого Одеського ТУ ПРД АКІБ «УкрСиббанк», яке розташоване за адресою: м. Одеса, Приморський бульвар, 10, що територіально відноситься до Приморського району м. Одеси.

Враховуючи, що сторонами визначено місце виконання спірного зобов'язання, при цьому специфіка правовідносин щодо повернення грошових коштів не свідчить про те, що їх виконання можливе виключно в певному місці, законними та обґрунтованими є висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для відкриття судом першої інстанції провадження у цій справі.

Доводи касаційної скарги щодо відсутності підстав для відкриття провадження у цій справі судом першої інстанції з підстав припинення діяльності (на час відкриття провадження у справі) відділення АТ «УкрСиббанк» за адресою, зазначеною в договорі, підлягають відхиленню Судом, оскільки наявність чи відсутність такого відділення АТ «УкрСиббанк» за адресою, зазначеною в договорі, не позбавляє позивача права звертатись до суду з позовом за правилами альтернативної підсудності за місцем виконання наведеного зобов'язання, визначеного договором.

Також не заслуговують на увагу доводи заявника щодо порушення його прав на справедливий та відкритий суд у зв'язку з відкриттям провадження у цій справі судом першої інстанції, оскільки відповідний місцевий суд, що відкрив провадження у цій справі, є належним судом, що уповноважений на розгляд цієї справи у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заявник додатково не навела доводів, у чому саме полягає порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, а також щодо невідповідності цих судових рішень вимогам законності, передбаченим частиною другою статті 263 ЦПК України.

Враховуючи, що зазначені у касаційній скарзі доводи щодо порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги, а отже відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2014 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 24 квітня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик