Провадження № 2/522/5932/18
Справа № 522/5971/18
05 липня 2018 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Абухіна Р.Д.,
за участю секретаря Фуцур Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину квартири,-
ВСТАНОВИВ:
Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину квартири яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що визнає позов.
Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11 жовтня 1993 року ОСОБА_3 належала квартира, яка знаходилась за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 32.9 кв. м.
18 лютого 1994 року за договором купівлі-продажу квартири ОСОБА_1 продала вищевказану квартиру ОСОБА_4, який було посвідчено Третьою одеською державною нотаріальною конторою. Квартира, яка належала позивачці на праві приватної власності була продана, як зазначено в п. З договору купівлі-продажу квартири, за 4 000 000 карбованців (копія договору додається).
Згідно пункту 3 договору купівлі-продажу квартири від 18 лютого 1994 року зазначено, що вказану в договорі суму коштів продавець (ОСОБА_1) отримала від покупця повністю до підписання цього договору.
Як зазначає ОСОБА_1, восени 1993 року, маючи намір вийти заміж за відповідача ОСОБА_2 та з метою придбання спільного житла з відповідачем позивачка ОСОБА_1 продала свою вищезазначену однокімнатну квартиру. Кошти до укладання договору купівлі-продажу квартири позивачка отримала на початку листопада 1993 року, в розмірі 4 000 000 карбованців.
Отримані кошти від реалізації квартири позивачка передала їх в той самий день відповідачу, своєму майбутньому чоловіку для придбання для них спільного житла, де майбутня сім'я за домовленістю між сторонами та їхніми батьками мала проживати після весілля.
13 листопада 1993 року відповідач відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого заступником старшого державного нотаріуса Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, купив у ОСОБА_6 квартиру під № 5а в місті Одесі по вулиці Пастера у будинку № 14, загальною площею 54,3 кв. м. Покупцем уданому договорі зазначений лише відповідач ОСОБА_2.
Дану квартиру відповідач відповідно до п. 2 договору купівлі-продажу квартири від 13 листопада 1993 року купив за 8 000 000 карбованців, які передав продавцю повністю до підписання цього договору.
При цьому позивачка зазначає, що відповідач на момент купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_3, ніде не працював, постійного доходу не мав, особистих коштів, які надали б йому можливість придбати квартиру також не мав.
Після купівлі спільної квартири та до укладення шлюбу позивачка та відповідач одразу переїхали до спільно придбаної квартири, пізніше зареєструвалися в ній.
27 листопада 1993 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, актовий запис № 1384, який було зареєстровано у відділі РАГСу Київського РВК м. Одеси.
Отже, враховуючи, той факт, що позивачка передала відповідачу належні їй від продажу її квартири кошти для придбання вже спільної з відповідачем квартири для їх майбутньої сім'ї до реєстрації шлюбу між ними, а також той факт, що сторони у справі переїхали до спільної квартири до реєстрації шлюбу, тобто спільно проживали, мали спільний побут та бюджет як сім'я, вважаємо, що за позивачкою ОСОБА_1 має бути визнано право власності на 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 а.
Оскільки правовідносини, що виникли між сторонами мали місце в 1993-1994 роках, тобто до набрання чинності нині діючого Цивільного кодексу України, то вони регулюються законодавством, що діяло на момент їх виникнення.
Згідно ч. 1,2 ст. 5 ЦК України, - акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, - одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.
Частиною 2 ст. 112 ЦК УРСР визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток (аналогічне положення містить ч. 1 ст. 368 ЦК України).
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про власність», діючого на момент виникнення правовідносин між сторонами, - майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі.
Згідно п. 5 постанови Пленуму ВСУ № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року, - розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є:майно, нажите, подружжям за час шлюбу (ст. 16 Закону "Про власність", ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України; майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п. 1 ст. 17, ст. 18, п. 2 ст. 17 Закону "Про власність"); квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім'ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду").
В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності.
Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Оскільки праця є основою створення і примноження власності громадян, розмір частки учасника спільної сумісної власності визначається ступенем його трудової участі, якщо інше не випливає із законодавства України. Розмір часток у спільній сумісній власності подружжя визначається за нормами Кодексу про шлюб та сім'ю. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.
Суд бере до уваги те, що відповідач позов визнав.
Таким чином, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину квартири - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності на ? (одну другу) частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1761,29 гривень.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 10.07.2018 року. .

Суддя: Абухін Р.Д.

10.07.18