АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3424/18 Справа № 199/1478/17 Головуючий у 1 й інстанції - Спаї В. В. Доповідач - Макаров М.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Деркач Н.М., Максюти Ж.І.,

за участю секретаря Керімової-Бандюкової Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2018 року по справі за скаргою Громадської організації "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація" в інтересах члена організації ОСОБА_2 на бездіяльність центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейської обслуговування бюджетних коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2018 року ГО «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» звернулася до суду в інтересах члена організації ОСОБА_2 зі скаргою, в якій просила визнати незаконною бездіяльність центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів та зобов'язати вчинити певні дії.

Подана скарга мотивована тим, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2017 року, яким скасовано рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2017 року, стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 2000 грн. та судові витрати у розмірі 15 грн. 47 коп. На виконання вказаного рішення суду Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 24 листопада 2017 року були видані виконавчі листи №199/1478/17 (2/199/1655/17), які цього ж дня були пред'явлені позивачем до виконання, проте, станом на 24 лютого 2018 року рішення суду не виконано.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2018 року скаргу ГО «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена організації ОСОБА_2 на бездіяльність центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політку у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів задоволено повністю.

Визнано незаконною бездіяльність посадової особи центрального органу виконавчої влади - Державної казначейської служби України, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у провадженні якої знаходяться виконавчі листи по справі №199/1478/17, видані Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 24 листопада 2017 року, прийняті і зареєстровані за вхідними №12-3932 та №12-3831 від 24.11.2017 року, щодо невиконання вказаних виконавчих листів у встановлений законом строк.

Зобов'язано Державну казначейську службу України усунути порушення прав ОСОБА_2 шляхом негайного перерахування коштів за виконавчими листами по справі №199/1478/17 у готівковій формі через відділення «Укрпошти №82» за місцем проживання ОСОБА_2: 49082, м. Дніпро, вул. Передова, буд. 617.

Зобов'язано Державну казначейську службу України нарахувати і виплатити ОСОБА_2 компенсацію, передбачену ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду за нездійснення перерахування коштів за рішенням суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2017 року у справі №199/1478/17 про стягнення коштів.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 судові витрати за відрив від звичайних занять в розмірі 89 грн. 64 коп.

Ухвала суду мотивована тим, що у справі не було надано доказів на існування якихось чинників, які затримують чи перешкоджають повному і вчасному виконанню ухваленого апеляційним судом Дніпропетровської області 07 листопада 2017 року рішення про стягнення 2 000 грн. та 15,47 грн. Стягувач пред'явив виконавчий лист до виконання 24 листопада 2017 року, та протягом трьох місяців кошти на користь стягувача не перераховані.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України просить ухвалу суду скасувати та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на виконанні у казначейства перебувають рішення на суму понад 31 млн. грн., а залишок коштів склав 2,9 млн. грн., вони позбавлені можливості у стислі строки перерахувати кошти, а тому в їх діях відсутнє порушення прав стягувача. Крім того, вважають незаконним зобов'язання казначейства виплатити компенсацію у розмірі 3% річних.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 351 ЦПК України передбачено, що апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

А згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2017 року було скасовано рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2017 року (у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Дніпропетровської місцевої прокуратури №3, третя особа прокуратура Дніпропетровської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих незаконною бездіяльністю посадової особи органу прокуратури), в частині розміру присудженої до стягнення на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 300,00 грн. та в частині відмови у стягненні на користь ОСОБА_2 судових витрат у вигляді компенсації за відрив від звичайних занять та в цій частині було ухвалено нове рішення: стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 2000 грн. та судові витрати у розмірі 15 грн. 47 коп. (справа №199/1478/17).

24 листопада 2017 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська були видані виконавчі листи №199/1478/17 (2/199/1655/17), та які цього ж дня були пред'явлені стягувачем до виконання за вхідними №12-3831 та №12-3832.

Проте, судове рішення не виконано, та відповідно до листа ДКС України від 02.03.2018 року №5-14/1554-3798 про надання інформації на адресу ОСОБА_2 питання щодо перерахування коштів на користь ОСОБА_2 розглянеться у ІІ кварталі 2018 року після виконання судових рішень, що надійшли раніше виконавчого листа по справі №199/1478/17. Відповідно до згаданого листа на сьогодні на виконанні у Казначействі за КПКВК 3504030 перебувають виконавчі документи на загальну суму 43,25 млн. грн., які надійшли та зареєстровані раніше виконавчого листа по справі №199/1478/17.

Задовольняючи вимоги скарги ГО "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація" в інтересах члена організації ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що стягувачем були виконані всі вимоги закону при пред'явленні виконавчих листів до виконання в частині строків пред'явлення та надання необхідних документів, проте, боржник всупереч чинному законодавству до теперішнього часу рішення суду не виконав та окрім того повідомив письмово стягувача про розгляд питання щодо перерахування коштів на користь ОСОБА_2 у ІІ кварталі 2018 року після виконання судових рішень, що надійшли раніше виконавчого листа по справі №199/1478/17 (лист від 02.03.2018 №5-14/1554-3798).

Посилання апеляційної скарги казначейства на черговість виконання судових рішень не є обставиною, яка звільняє ДКС України від обов'язків, покладених чинним законодавством.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження; в рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Юрій Михайлович Іванов проти України» (заява №40450/04) «… суд повторює, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін...».

У цьому рішенні ЄСПЛ суд також повторює, що «… саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції… Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню перебувають у межах контролю органів влади…».

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та фактично зводяться до незгоди з рішенням суду та особистого тлумачення норм права.

Європейський суд з прав людини також вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.147, п.3 розділом ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України - залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

Ж.І. Максюта