БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1507/142/2012
Провадження № 6/497/27/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.18 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кодінцевої С.В.,

секретаря судового засідання Ковтун О.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (надалі АТ КБ «Приватбанк») про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку виконавчого документу, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ПАТ КБ «Приватбанк» звернулась до Болградського районного суду Одеської області з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку виконавчого документу.

Свої вимоги мотивує тим, що 29.05.2012 року Болградський районний суд Одеської області видав виконавчий лист №1507/142/2012 на підставі рішення суду по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

При підготовці виконавчого документу для направлення до органів ДВС, даний виконавчий лист було втрачено. Пошуки не призвели до позитивного результату.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.cт.128-130 ЦПК України.

В судове засідання представник заявника не прибула. Про дату, час та місце проведення якого була повідомлена своєчасно, належним чином (а.с.8). Представник ПАТ КБ «Приватбанк» подала заява про розгляд справи без її участі (а.с.10).

Крім того, представник надав суду витяг зі статуту відповідно до якого вбачається, що згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року №519 було змінено тип банку на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником всіх прав та зобовязань Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (а.с.12-16).

У відповідності до ч. 3 ст. 433 ЦПК України заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши вказану заяву, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 02 квітня 2012 року судом постановлено заочне рішення по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

23 травня 2012 року на адресу позивача спрямовано копію рішення суду, що набрало законної сили та виконавчі листі.

Відповідно до п.9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до вимог п.17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом (ст. 446 ЦПК України).

Згідно ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У відповідності до частини 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час розгляду заяви) стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Оскільки строк звернення до суду із вимогою про видачу дубліката виконавчого документа законом не визначено, доцільність такого звернення зберігається лише в межах строків, встановлених для предявлення виконавчого документа до виконання, оскільки після їх спливу виконавче провадження не може бути відкрите.

Отже, вирішуючи питання про видачу дубліката виконавчого документа суду необхідно встановити чи звернувся заявник про видачу дублікату виконавчого документа в межах строку пред'явлення останнього до виконання, у разі пропуску такого строку чи звертався заявник із заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання одночасно із заявою про видачу дубліката.

На переконання суду, єдиною підставою для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку предявлення виконавчого документу до виконання є поважність причин пропуску строку та наявність необхідних доказів, щодо підтвердження факту втрати виконавчих документів.

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Та підтверджені належними доказами.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року, в редакції чинній на час набрання рішенням законної сили (на даний момент Закон втратив чинність), виконавчі документи можуть бути предявлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом одного року.

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа 15.06.2018 року, тобто після закінчення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, що не заперечується стягувачем.

Всупереч цьому, в своїй заяві про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого документа, представник АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що зазначений документ було втрачено, тобто він був виданий судом та отриманий ПАТ КБ «Приватбанк».

Проте, з проданої заяви взагалі не зрозуміло, чи предявляв заявник даний виконавчий лист до виконання і коли, чи було це здійснено в строк визначений діючим законодавством для предявлення виконавчих листів для виконання, якими доказами підтверджується втрата виконавчого листа, чи було проведено службове розслідування з приводу втрати цього листа, чи була винна особа притягнута до відповідальності тощо.

Представником АТ КБ «Приватбанк» взагалі окрім заяви, не надано жодних належних та допустимих доказів поважності причин не предявлення виконавчого листа до виконання, та відповідно пропуску строку пред'явлення його до виконання.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ N 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Представник заявника в судове засідання не прибув, подав заяву про проведення судового розгляду у його відсутність, тобто не виявив бажання надати суду обґрунтовані пояснення та доводи з приводу поданої заяви, та усі необхідні докази в обґрунтування доводів, викладених в цій заяві.

Згідно ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, повинен з'ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від обставин та характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Виходячи з цього, не можна визнати поважними, навіть не вказані заявником, який є юридичною особою, причини пропуску строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки будь-яких доказів, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, заявником не надано, як не вказано і те, що вказані обставини виникли об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Таким чином, так як судом не встановлена втрата та поважність причин пропуску строків пред'явлення до виконання виконавчих листів, заявник жодних документів на підтвердження своїх вимог не надав, то у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред'явлення слід відмовити у повному обсязі.

Слід також відмітити, що суду надано ксерокопії чотирьох сторінок Статуту Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в новій редакції за 2018 рік, тоді як статут складається з 44 (сорока чотирьох сторінок), до того ж не оформлених належним чином, не прошитих, не засвідчених належних чином, що не можна визнати допустимим і належним доказом.

Представник заявника надав ксерокопію довіреності №6647-К-О від 18.05.2017 року, виданої ПАТ КБ «Приватбанк», хоча на час розгляду даної заяви як вбачається зі статуту такої юридичної особи не має, хоча і Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо реєстрації нової юридичної особи чи внесення змін до попередньої реєстрації - суду також не надано.

Керуючись ст.ст.12, 80, 81, 260, 433, п.17.4 Перехідних положень ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви АТ КБ «Приватбанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку виконавчого документу відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції через Болградський районний суд Одеської області за правилами, встановленими в ст.ст.354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п.15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: ________________ С.В.Кодінцева