Справа 206/658/18
Провадження 2/206/470/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретареві Соловйовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В :

06 лютого 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що 14 червня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Останнім часом між ними все частіше почали виникати непорозуміння, які з часом призвели до втрати любові, взаємних почуттів та поваги один до одного. На неодноразові пропозиції розлучитися відповідач категорично відмовлявся, посилаючись на відсутність вільного часу. Майновий спір між ними відсутній. Спроби примирення результатів не дали, тому вважає, що сім'ю зберегти неможливо та збереження шлюбу є недоцільним.

Ухвалою суду від 06 березня 2018 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

10 квітня 2018 року дану справу повторно розподілено між суддями та визначено новий склад суду для розгляду даної справи.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили шлюб з відповідачем розірвати. Позивач просила суд після розірвання шлюбу прізвище залишити «ОСОБА_1», оскільки більшість документів були видані вже на її шлюбне прізвище (паспорт, ідентифікаційний номер, диплом про вищу освіту, право власності на нерухоме майно та закордонний паспорт).

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позову про розірвання шлюбу. Також повідомив суд, що відповідач не бажає щоб позивач після розірвання шлюбу надалі іменувалась прізвищем «ОСОБА_1», оскільки вона паплюжить та дискредитує його сімейне прізвище.

Вислухавши думки учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи та надавши оцінку доказам в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 14 червня 2014 року сторони зареєстрували шлюб в Індустріальному районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис № 376 (а.с.3).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4).

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України.

Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу.

Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Враховуючи вищевикладені обставини, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, фактичні взаємини позивача та відповідача, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки з жовтня 2017 року, оскільки між ними почали виникати сварки, внаслідок чого подальше спільне життя стало неможливим.

Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, позивач має категоричне небажання подальшого спільного життя з відповідачем, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дитини.

З приводу заперечень відповідача щодо подальшого іменування позивачки прізвищем «ОСОБА_1» суд зазначає наступне.

Право на вибір прізвища після розірвання шлюбу визначається статтею 113 Сімейного кодексу України наступним чином. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зміна шлюбного прізвища на дошлюбне або залишення на шлюбному прізвищі залежить виключно від волевиявлення особи, яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне.

Відповідно до позовних вимог позивач виявила бажання залишитися на шлюбному прізвищі (а.с.62).

Положення статті 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини передбачають, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспільстві в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини свідчить, що сфера дії статті 8 Конвенції розповсюджується також і на питання, пов'язані з реєстрацією та зміною імені та прізвища.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що зміна шлюбного прізвища на дошлюбне або залишення на шлюбному прізвищі залежить виключно від волевиявлення особи, яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне.

З огляду на викладене та враховуючи право позивача надалі іменуватися прізвищем, яке вона отримала після реєстрації шлюбу, з метою недопущення порушення статті 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, суд приходить до висновку про необхідність залишення позивачці прізвища «ОСОБА_1».

Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2), зареєстрований в Індустріальному районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що 14 червня 2014 року складено відповідний актовий запис № 376 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) сплачений нею судовий збір в сумі 704,80 гривні.

Позивачці ОСОБА_1, яка змінила прізвище під час державної реєстрації шлюбу, залишити прізвище «ОСОБА_1».

Шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу.

Повний текст рішення складено 18 липня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Р.О. Кушнірчук