Справа№ 640/1762/18
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Київський районний суд міста Харкова:
головуючий - суддя Золотарьова Л.І.
за участю секретаря - Бломберус С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу №640/1762/18 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна, -
05.02.2018 року представник позивачів адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просить: здійснити поділ спільного сумісного майна, а саме ? частини квартири №26 в будинку №37 готельного типу по вул. Свободи (Іванова) у м. Харкові, що належить ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності та визнати: - за ОСОБА_1 право власності на ? частину вказаної квартири; - за ОСОБА_2 право власності на ? частину вказаної квартири.
Як на підставу позову посилається на те, що ? частки спірної квартири належить сторонам на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.12.2003 року. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21.09.2016 було визначено порядок користування спірною квартирою. Відповідачка порушує порядок утримання належного їй майна відповідно до своєї частки, оскільки не сплачує комунальні послуги. У звязку з чим позивачі вимушені звернутися до суду. Частки у спільній сумісній власності є рівними, тому ? частки квартири підлягають поділу в рівних частках по ? кожному співвласнику.
Ухвалою суду від 09.02.2018 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою суду від 20.04.2018 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
В судове засідання представник позивачів не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач не зявилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася своєчасно на належним чином, причини неявки не повідомила.
Суд розглядає справу у відсутність відповідача відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України (заочний розгляд справи).
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно свідоцтва про право власності на житло від 05.12.2003 №2-03-246196-М-М видане ВПЖФ УКМ та П ХМР, та витягу про державну реєстрацію прав від 01.10.2012 видане КП «Харківське МБТІ», квартира АДРЕСА_1 на праві приватної спільної сумісної власності (частка 1/1) належало ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2.
Як вбачається з Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.06.2013, 07.08.2013 та 17.12.2013, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить кожній по 1/12 частці квартира АДРЕСА_2 на підставі свідоцтв про право на спадщину від 05.12.2012, виданих Восьмою харківською державною нотаріальною конторою.
Таким чином, по 1/12 частці спірної квартири ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кожній належить на праві спільної часткової власності (що становить ? частку квартири), а інша ? частки квартири належить їм на праві спільної сумісної власності.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21.09.2016 (цивільна справа №640/18887/15-ц) визначено між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визначено порядок користування спірною квартирою.

Як зазначено в свідоцтві про право власності на житло від 05.12.2003, сторонам на праві приватної спільної сумісної власності належить спірна квартира, яка приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року (в редакції на час видачі свідоцтва) передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (ч. 1 ст. 355 ЦК України).

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч. 1 ст. 368 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, частки кожного співвласника (ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3З.) у праві спільної сумісної власності є рівними, оскільки іншого в судовому засіданні не встановлено, тому ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить по ? частці спірної квартири кожній (3/4 : 3 = 1/4).

Підстав для відступлення від рівності часток при визначенні їх в праві спільної сумісної власності не вбачається, угода про визначення часток з іншими співвласниками не укладена. При цьому, при видачі сторонам свідоцтв про спадщину за законом нотаріус також виходив з рівності часток співвласників спірної квартири, поділивши ? частку квартири, яка належала спадкодавцю (четвертому співвласнику спірної квартири).

Отже, в результаті поділу спільної сумісної власності сторонам належить по ? частці квартири кожній, а на підставі свідоцтв про спадщину сторонам належить по 1/12 частці кожній, тобто загальна частка кожного із співвласників становитиме 1/3, що відповідає положенням чинного законодавства та в цілому дорівнює 1/1.

На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 264, 265, 280, 284 ЦПК України, ст.ст. 16, 316, 317, 355, 368, 372 ЦК України, ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позові вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна задовольнити.

Здійснити поділ спільного сумісного майна, а саме 3/4 частки квартири №26 в будинку №37 готельного типу по вул. Свободи (Іванова) у м. Харкові, що належать ОСОБА_1, ОСОБА_2, та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло №2-03-246196-М-1 від 05.12.2003 року та визнати:

- за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/4 (одну четверту) частку квартири №26 в будинку №37 готельного типу по вул. Свободи (Іванова) у м. Харкові;

- за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/4 (одну четверту) частку квартири №26 в будинку №37 готельного типу по вул. Свободи (Іванова) у м. Харкові.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку до Апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів з дня його складення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_3, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Головуючий