АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/901/17Головуючий у 1-й інстанції Варневич Л.Б.
Провадження № 22-ц/789/647/18 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Ходоровського М.В.

суддів - Бершадська Г. В., Ткач О. І.,

секретаря - Парандюк С.М.

з участю державного виконавця Боцюка В.О., представника

стягувача ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 601/901/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Кременецького районного суду від 27 квітня 2018 року у справі за поданням головного державного виконавця Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільської області про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон України,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2018 року головний державний виконавець Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області Боцюк В.О. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України ОСОБА_3

Подання мотивоване тим, що на виконанні у Кременецькому міськрайонному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебуває виконавче провадження № 54861812 з примусового виконання виконавчого листа № 601/901/17 від 05.09.2017 року Кременецького районного суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 79418,90 грн. боргу.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 самостійно не виконує рішення суду, не з"являється на виклики державного виконавця, є фізичною-особою підприємцем та займається підприємницькою діяльністю, їздить за кордон, державний виконавець просив його подання задовольнити.

Ухвалою Кременецького районного суду від 27 квітня 2018 року подання головного державного виконавця Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Тернопільської області задоволено.

Тимчасово обмежено громадянку України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон до повного погашення боргу згідно виконавчого листа № 601/901/17, виданого Кременецьким районним судом 05 вересня 2017 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу в розміні 79418 (сімдесят девять тисяч чотириста вісімнадцять) гривень 90 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання про тимчасове обмеження її у праві виїзду за межі України посилаючись на те, що дана ухвала винесена на підставі неповного з'ясування та недоведеності всіх обставин, що мають істотне значення для справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права. У ній не зазначено докази умисного ухилення від виконання зобов"язань про стягнення з неї заборгованості судовим рішенням, про перебування виконавчого листа на виконанні у Кременецькому міськрайонному відділі ДВС їй не було відомо.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

У судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала, державний виконавець Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області Боцюк В.О., представник стягувача ОСОБА_1 ОСОБА_2, апеляційну скаргу заперечили та пояснили, що боржник ОСОБА_3 рішення суду не виконує та умисно ухиляється від виконання рішення суду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Судом встановлено, 11.10.2017 року головним державним виконавцем Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області Боцюк В.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54861812 на підставі виконавчого листа №601/901/17, виданого 05.09.2017 року Кременецьким районним судом, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 79418 (сімдесят дев'ять тисяч чотириста вісімнадцять) гривень 90 копійок.

Постановляючи ухвалу про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду боржником ОСОБА_3 не виконується із-за її ухиляється від його виконання, що є підставою для обмеження у праві виїзду за межі України.

З таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки він не грунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам закону.

Відповідно до положень статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до п.5 ч.1, ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

З аналізу зазначених норм матеріального та процесуального права вбачається, що подання про обмеження у праві виїзду за межі України вноситься виконавцем у разі ухилення боржника від виконання судового рішення, розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, а тому саме на останнього покладається тягар доказування. Державний виконавець повинен довести факт свідомого ухилення боржника від виконання судового рішення, яке полягає: в утриманні від виконавчих дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не наданні у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про доходи та майно, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; в несвоєчасній явці за викликом державного виконавця; в ненаданні письмового повідомлення про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

В силу положень статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження факту неявки боржника на виклики державного виконавця останнім не зазначено ні обставини щодо неявки боржника за викликом державного виконавця( про час і дату виклику до державного виконавця, повідомлення про виклик), ні докази, які б підтверджували ці обставини.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи державного виконавця про те, що ОСОБА_3 займається підприємницькою діяльністю, їздить за кордон, а відтак має доходи, що свідчить про факт умисного ухилення від виконання рішення суду, оскільки зазначені обставини не вказують про наявність у боржника коштів та ухилення її від виконання рішення суду .

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї. кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

У справі "Гочев проти Болгарії" ("Gochev v. Bulgaria" від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має грунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. З ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам'ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Застосування обмеження у праві виїзду громадянина за межі України, може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом заходів примусового виконання рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільської області про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон України.

Керуючись ст.ст.. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.2, 376, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п.2 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Кременецького районного суду від 27 квітня 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області Боцюк В.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України ОСОБА_3.

Стягнути із Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області в користь ОСОБА_3 352,46 грн. судового збору сплаченого у зв"язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 15 липня 2018 року.

Головуючий - Ходоровський М.В.

Судді - Бершадська Г.В.

Ткач О.І.