Постанова

Іменем України

11 липня 2018 року

м. Київ

справа № 509/5216/13-ц

провадження № 61-3369 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі: житлово-будівельний кооператив «Марін-Білдер», ліквідаційна комісія житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер», Таїровська селищна рада Овідіопольського району Одеської області, відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області, відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,

треті особи: комунальне підприємство «Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,

представник ОСОБА_5 - ОСОБА_18,

представник ОСОБА_16, ОСОБА_10, ОСОБА_17 - ОСОБА_19,

представник ОСОБА_8 - ОСОБА_20,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги: 1) представника ОСОБА_5 - ОСОБА_18, 2) ОСОБА_4, 3) управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, 4) ОСОБА_9, 5) представника ОСОБА_16 та ОСОБА_6 ОСОБА_21, 6) ОСОБА_10, 7) ОСОБА_17 - ОСОБА_19, 8) представника ОСОБА_8 - ОСОБА_20 - на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2017 року у складі судді Кириченко П. Л. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 8 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Журавльова О. Г., Кравця Ю. І., Комлевої О. С.,

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2012 року ОСОБА_3звернулася до суду з позовом до житлово-будівельного кооперативу «Марін-Білдер» (далі - ЖБК «Марін-Білдер»), ліквідаційної комісії ЖБК «Марін-Білдер», Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, треті особи: комунальне підприємство «Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, про скасування рішень членів правління та правління житлово-будівельного кооперативу, поновлення у членах кооперативу, визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету селищної ради, визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності на нерухоме майно, визнання договорів купівлі-продажу недійсними, зобов'язання вчинити певні дії, витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання права власності не нерухоме майно, стягнення грошових коштів.

Позовна заява мотивована тим, що вона, будучи членом ЖБК «Марін-Білдер», 18 березня 2005 року уклала шість угод (зі змінами до кожної угоди) про будівництво індивідуальних житлових будинків на закріплених за нею земельних ділянках, які знаходяться: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3; АДРЕСА_4; АДРЕСА_5; АДРЕСА_6. Взяті на себе зобов'язання за вищевказаними угодами вона виконувала належним чином, сплативши грошові кошти, проте житлові будинки, передбачені умовами договорів, у відповідний строк кооператив їй не передав, не ввів до експлуатації будинки та незаконно 8 лютого 2012 року виключив її зі складу членів ЖБК «Марін-Білдер».

З урахуванням викладеного та уточнених позовних вимог ОСОБА_3 просила суд:

скасувати рішення правління ЖБК «Марін-Білдер» від 8 лютого 2012 року (протокол №11) про виключення її зі складу членів ЖБК «Марін-Білдер»;

відновити її у членстві ЖБК «Марін-Білдер» та поновити її права і законні інтереси, як члена житлово-будівельного кооперативу;

скасувати рішення правління ЖБК «Марін-Білдер» від 1 березня 2012 року за протоколом № 01/03-12/Ц/3-7 про закріплення індивідуального житлового будинку, введеного до експлуатації та розташованого по АДРЕСА_3 за ОСОБА_13;

скасувати рішення правління ЖБК «Марін-Білдер» від 15 березня 2012 року за протоколом №15/03-12/А/4/5-4/6 про закріплення індивідуального житлового будинку, введеного до експлуатації та розташованого по АДРЕСА_7 за ОСОБА_11;

скасувати рішення правління ЖБК «Марін-Білдер» від 5 квітня 2012 року за протоколом № 15/03-12/А/4/7-4-8 про закріплення індивідуального житлового будинку, введеного до експлуатації та розташованого по АДРЕСА_5 за ОСОБА_12;

скасувати рішення правління ЖБК «Марін-Білдер» від 19 квітня 2012 року за протоколом № 19/04/12 про закріплення та від 24 квітня 2012 року за протоколом № 23/04/12-Ц-3/8 про передачу у власність індивідуального житлового будинку, введеного до експлуатації розташованого по АДРЕСА_8 за ОСОБА_4;

скасувати рішення правління ЖБК «Марін-Білдер» від 5 листопада 2013 року за протоколом №05/11/13-А/4-7 про закріплення індивідуального житлового будинку, введеного до експлуатації та розташованого по АДРЕСА_5 за ОСОБА_5;

скасувати рішення правління ЖБК «Марін-Білдер» від 27 липня 2006 року за протоколом №27/07/06-К-1/4/ про закріплення індивідуального житлового будинку, введеного до експлуатації та розташованого по АДРЕСА_1 за ОСОБА_16;

скасувати рішення правління ЖБК «Марін-Білдер» про закріплення індивідуального житлового будинку, введеного до експлуатації та розташованого по АДРЕСА_2 за ОСОБА_17;

скасувати рішення правління ЖБК «Марін-Білдер» від 13 січня 2014 року за протоколом №13/01/14-Ц/3-7 про закріплення індивідуального житлового будинку, введеного до експлуатації за ОСОБА_9 та рішення правління ЖБК «Марін-Білдер» від 20 березня 2014 року за протоколом (без номеру) про дострокову передачу у власність ОСОБА_9 житлового будинку по АДРЕСА_3;

визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області за № 423 від 28 квітня 2012 року;

визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 8 червня 2012 року, видане на ім'я ОСОБА_4, на індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами по АДРЕСА_8;

скасувати рішення № 34441215 від 11 червня 2012 року у Державному реєстрі прав про державну реєстрацію права власності на ім'я ОСОБА_4 про право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_8;

зобов'язати реєстраційну службу Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області внести до Державного реєстру прав запис про скасування права власності на ім'я ОСОБА_4 на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_8;

визнати недійсним свідоцтво № НОМЕР_1 від 16 серпня 2013 року, видане на ім'я ОСОБА_4, про право власності на нерухоме майно: земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_8;

скасувати рішення у Державному реєстрі прав про державну реєстрацію права власності на ім'я ОСОБА_4 про право власності на нерухоме майно: земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_8;

зобов'язати реєстраційну службу Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області внести до Державного реєстру прав запис про скасування права власності на ім'я ОСОБА_4 на нерухоме майно: земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_8;

визнати недійсним свідоцтво № НОМЕР_2 від 15 січня 2014 року, видане на ім'я ОСОБА_5, про право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_5;

скасувати рішення у Державному реєстрі прав про державну реєстрацію права власності на ім'я ОСОБА_5 на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_5;

зобов'язати реєстраційну службу Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області внести до Державного реєстру прав запис про скасування права власності на ім'я ОСОБА_5 на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_5;

визнати недійсним свідоцтво № НОМЕР_3 від 16 липня 2014 року, видане на ім'я ОСОБА_16, про право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1;

скасувати рішення у Державному реєстрі прав про державну реєстрацію права власності на ім'я ОСОБА_16 про право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який фактично є будинком за адресою: АДРЕСА_1;

зобов'язати реєстраційну службу Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області внести до Державного реєстру прав запис про скасування права власності на ім'я ОСОБА_16 на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (будівельний номер), який фактично є будинком за адресою: АДРЕСА_1;

визнати недійсним укладений між ОСОБА_16 та ОСОБА_22 договір купівлі-продажу реєстраційний номер № 4945 від 3 вересня 2014 року, за умовами якого ОСОБА_16 продав, а ОСОБА_22 купив індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1;

скасувати рішення у Державному реєстрі прав про державну реєстрацію права власності на ім'я ОСОБА_22 на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1;

зобов'язати реєстраційну службу Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області внести до Державного реєстру прав запис про скасування права власності на ім'я ОСОБА_22 на індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1;

визнати недійсним свідоцтво від 8 вересня 2014 року, видане на ім'я ОСОБА_17, про право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2, який фактично є будинком за адресою: АДРЕСА_2;

скасувати рішення у Державному реєстрі прав про державну реєстрацію права власності на ім'я ОСОБА_17 про право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, АДРЕСА_2 (будівельний номер), який фактично є будинком за адресою: АДРЕСА_2;

зобов'язати реєстраційну службу Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області внести до Державного реєстру прав запис про скасування права власності на ім'я ОСОБА_17 на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (будівельний номер), який фактично є будинком за адресою: АДРЕСА_2;

визнати недійсним укладений між ОСОБА_17 та ОСОБА_8 договір купівлі-продажу від 18 вересня 2014 року, за умовами якого ОСОБА_17 продав, а ОСОБА_8 купив нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (будівельний номер), який фактично є будинком за адресою: АДРЕСА_2;

скасувати рішення у Державному реєстрі прав про державну реєстрацію права власності на ім'я ОСОБА_8 на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (будівельний номер), який фактично є будинком за адресою: АДРЕСА_2;

зобов'язати реєстраційну службу Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області внести до Державного реєстру прав запис про скасування права власності на ім'я ОСОБА_8 на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (будівельний номер), який фактично є будинком за адресою: АДРЕСА_2;

витребувати із чужого незаконного володіння нерухоме майно в АДРЕСА_2 у ОСОБА_8; АДРЕСА_1 у ОСОБА_22; по АДРЕСА_9 у ОСОБА_9; по АДРЕСА_8 у ОСОБА_4; по АДРЕСА_10 у ОСОБА_10; по АДРЕСА_5 у ОСОБА_5

Також позивачка просила зобов'язати ЖБК «Марін-Білдер» передати їй введене за актом до експлуатації та за деклараціями про готовність до експлуатації нерухоме майно: індивідуальні житлові будинки з господарчими будівлями та спорудами, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (будівельний номер: АДРЕСА_2); АДРЕСА_11 (будівельний номер: АДРЕСА_11); АДРЕСА_3 (будівельний номер: АДРЕСА_3); АДРЕСА_8; АДРЕСА_7; АДРЕСА_5; АДРЕСА_11 (будівельний номер: АДРЕСА_11); АДРЕСА_3 (будівельний номер: АДРЕСА_3); АДРЕСА_8; АДРЕСА_7; АДРЕСА_5;

стягнути з ЖБК «Марін-Білдер» грошові кошти на її користь з урахуванням взаєморозрахунку, які необхідні для усунення недоліків та добудови житлового будинку у розмірі 571 217 грн 95 коп.;

стягнути з ЖБК «Марін-Білдер» на її користь, які необхідні на газифікацію житлових будинків у розмірі 86 340 грн 20 коп.;

стягнути з ЖБК «Марін-Білдер» на її користь пеню за прострочення строку передачі житлових будинків у розмірі 7 651 292 грн 30 коп.

У грудні 2012 року ЖБК «Марін-Білдер»звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про розірвання угод про будівництво індивідуальних житлових будинків.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_3, маючи заборгованість з оплати цільових та пайових внесків за шістьома угодами про будівництво індивідуальних житлових будинків, відмовилась сплатити зазначену заборгованість, унаслідок чого 8 лютого 2012 року рішенням правління житлово-будівельного кооперативу була виключена зі складу його членів.

З урахуванням викладеного ЖБК «Марін-Білдер»просило суд розірвати укладені з ОСОБА_3 угоди від 18 березня 2005 року (зі змінами до кожної угоди) про будівництво індивідуальних житлових будинків, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2, АДРЕСА_11 (будівельний номер: АДРЕСА_11), АДРЕСА_3 (будівельний номер: АДРЕСА_3), АДРЕСА_4, АДРЕСА_7, АДРЕСА_5.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 грудня 2012 року позов ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі. У задоволенні зустрічного позову ЖБК «Марін-Білдер» відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 20 березня 2013 року апеляційна скарга ЖБК «Марін-Білдер» задоволена, рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 грудня 2012 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Зустрічний позов ЖБК «Марін-Білдер» задоволено у повному обсязі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 жовтня 2013 року касаційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 задоволено частково, рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 грудня 2012 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 20 березня 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Останнім рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Скасовано рішення правління ЖБК «Марін-Білдер» від 8 лютого 2012 року про виключення ОСОБА_3 зі складу членів ЖБК «Марін-Білдер»; відновлено ОСОБА_3 у членстві ЖБК «Марін-Білдер»; визнано незаконним рішення виконавчого комітету Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 28 квітня 2012 року № 423; визнано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 8 червня 2012 року, видане на ім'я ОСОБА_4, на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 269,90 кв. м, житлова 90,50 кв. м розташований за адресою: АДРЕСА_8 недійсним; визнано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 16 серпня 2013 року, видане на ім'я ОСОБА_4, про право власності на нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,039 га цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): за адресою: АДРЕСА_8 недійсним; визнано свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_4 від 15 січня 2014 року, видане на ім'я ОСОБА_5, про право власності на нерухоме майно: індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 401,90 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_5 недійсним; визнано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_3 від 16 липня 2014 року, видане на ім'я ОСОБА_16, про право власності на нерухоме майно: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальної площею 405,5 кв. м, житлова площа 52,9 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 недійсним; визнано укладений між ОСОБА_16 та ОСОБА_22 договір купівлі-продажу житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1, від 3 вересня 2014 року недійсним; визнано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 8 вересня 2014 р., видане на ім'я ОСОБА_17, про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_2 недійсним; визнано укладений між ОСОБА_17 та ОСОБА_8 договір купівлі-продажу від 18 вересня 2014 року житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_2 недійсним; визнано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 13 серпня 2015 року, видане на ім'я ОСОБА_8, на земельну ділянку площею 0,0995 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 недійсним; визнано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 18 листопада 2014 року, видане на ім'я ОСОБА_9, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 270,4 кв. м, житлова площа 90,9 кв. м розташований за адресою: АДРЕСА_9 недійсним; визнано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 7 серпня 2015 року, видане на ім'я ОСОБА_9, на земельну ділянку площею 0,0302 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташований за адресою: АДРЕСА_9 недійсним; визнано укладений між ОСОБА_23 та ОСОБА_10 договір купівлі-продажу від 20 лютого 2015 року житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами загальною площею 402,2 кв. м житловою площею 80,2 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_7 недійсним. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

У задоволені зустрічного позову ЖБК «Марін-Білдер» відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачка повністю виконала свої зобов'язання за угодами, оформлення права власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_16, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_5 відбулось під час накладення судом арешту на таке майно, унаслідок чого видані на нього відповідачам відповідні правовстановлюючі документи на підставі статей 203, 215 ЦК України є недійсними і у кооперативу не було підстав передавати майно іншим особам. ОСОБА_3 виконані всі взяті на себе зобов'язання за угодами про будівництво індивідуальних житлових будинків та статутом ЖБК «Марін-Білдер», тому її безпідставно з порушенням положень Закону України «Про кооперацію» виключено з членів житлово-будівельного кооперативу.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 8 листопада 2017 року апеляційні скарги ЖБК «Марін-Білдер», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_16, ОСОБА_17 відхилені, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано за відповідачами під час накладення на нього судом обтяження у вигляді арешту, унаслідок чого спірні правовстановлюючі документи на це майно є такими, що суперечать положенням закону, а тому в силу норм ЦК України є недійсними. ОСОБА_3 належним чином виконані взяті на себе зобов'язання за угодами про будівництво індивідуальних житлових будинків та Статутом ЖБК «Марін-Білдер». Отже, її безпідставно виключено з членів житлово-будівельного кооперативу.

У касаційній скарзі, поданій 30 листопада 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_5 - ОСОБА_18 - просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до неї відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 вірно виключено з членів ЖБК «Марін-Білдер», оскільки нею не сплачено вступного внеску, унаслідок чого вона прав члена кооперативу не набула. Відсутні докази сплати ОСОБА_3 на користь житлово-будівельного кооперативу грошових коштів за спірними угодами про будівництво індивідуальних житлових будинків, а акт звірки взаєморозрахунків від 1 грудня 2008 року стосується загального перерахунку коштів на адресу кооперативу і не свідчить про виконання нею обов'язків по окремій угоді від 18 березня 2015 року щодо житлового будинку по АДРЕСА_5. Арешт судом незареєстрованого нерухомого майна не міг бути належним чином реалізованим, а, отже, така обставина не могла бути підставою для скасування спірних правовстановлюючих документів.

У касаційній скарзі, поданій 5 грудня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_17 - ОСОБА_19 - просить оскаржувані судові рішення у частині задоволення позову ОСОБА_3 до нього скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні її позову у цій частині відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що з моменту передачі ЖБК «Марін-Білдер» спірних житлових будинків третім особам ОСОБА_3 втратила право на витребування із чужого незаконного володіння цього нерухомого майна у цих осіб та на пред'явлення вимог про передачу їй зазначених будинків у власність. ОСОБА_8, придбавши у ОСОБА_17 житловий будинок АДРЕСА_2, став його добросовісним набувачем. Отже, передача спірних будинків ЖБК «Марін-Білдер» третім особам не порушує права власності ОСОБА_3 на ці будинки, а її права порушено за угодами, укладеними між нею та житлово-будівельним кооперативом, які мають іншу правову природу, і не можуть бути захищеними за рахунок будинку ОСОБА_8. У судових рішеннях про забезпечення позову чітко не встановлено будь-яких обмежень щодо житлового будинку АДРЕСА_2. Добросовісність дій ОСОБА_17 та ОСОБА_8 пов'язані з їх необізнаністю про будь-які обмеження, що були встановлені судом. Крім того, право власності ОСОБА_3 на вищевказаний будинок не виникало, тому укладення між ОСОБА_17 та ОСОБА_8 відповідного договору купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку її права не порушує.

У касаційній скарзі, поданій 5 грудня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_16 та ОСОБА_22 - ОСОБА_19 - просить оскаржувані судові рішення у частині задоволення позову ОСОБА_3 до нього скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні її позову у цій частині відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що з моменту передачі ЖБК «Марін-Білдер» спірних житлових будинків третім особам ОСОБА_3 втратила право на витребування із чужого незаконного володіння цього нерухомого майна у цих осіб та на пред'явлення вимог щодо передачі їй зазначених будинків у власність. ОСОБА_22, придбавши у ОСОБА_16 житловий будинок АДРЕСА_1, став його добросовісним набувачем. Отже, передача спірних будинків ЖБК «Марін-Білдер» третім особам не порушує права власності ОСОБА_3 на ці будинки, а її права порушено за угодами, укладеними між нею та житлово-будівельним кооперативом, які мають іншу правову природу, і не можуть бути захищеними за рахунок будинку ОСОБА_22. У судових рішеннях про забезпечення позову чітко не встановлено будь-яких обмежень щодо житлового будинку АДРЕСА_1. Добросовісність дій ОСОБА_16 та ОСОБА_22 пов'язані з їх необізнаністю про будь-які обмеження, що були встановлені судом. Крім того, право власності ОСОБА_3 на вищевказаний будинок не виникало, тому укладення між ОСОБА_16 та ОСОБА_22 відповідного договору купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку її права не порушує.

У касаційній скарзі, поданій 5 грудня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_10 - ОСОБА_19 - просить оскаржувані судові рішення у частині задоволення позову ОСОБА_3 до неї скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні її позову у цій частині відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що з моменту передачі ЖБК «Марін-Білдер» спірних житлових будинків третім особам ОСОБА_3 втратила право на витребування із чужого незаконного володіння цього нерухомого майна у цих осіб та на висунення вимог щодо передачі їй зазначених будинків у власність. ОСОБА_10, придбавши у ОСОБА_23 житловий будинок АДРЕСА_7, стала його добросовісним набувачем. Отже, передача спірних будинків ЖБК «Марін-Білдер» третім особам не порушує права власності ОСОБА_3 на ці будинки, а її права порушено за угодами, укладеними між нею та житлово-будівельним кооперативом, які мають іншу правову природу, і не можуть бути захищеними за рахунок будинку ОСОБА_10 У судових рішеннях про забезпечення позову чітко не встановлено будь-яких обмежень щодо житлового будинку АДРЕСА_7. Добросовісність дій ОСОБА_10 та ОСОБА_23 пов'язані з їх необізнаністю про будь-які обмеження, що були встановлені судом. Крім того, право власності ОСОБА_3 на вищевказаний будинок не виникало, тому укладення між ОСОБА_10 та ОСОБА_23 відповідного договору купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку її права не порушує.

У касаційній скарзі, поданій 5 грудня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_9 просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 пайові внески до ЖБК «Марін-Білдер» не вносились, унаслідок чого вона не є членом цього кооперативу. ОСОБА_3 має право претендувати відповідно до положень закону та Статуту ЖБК «Марін-Білдер» лише на одержання своєї загальної частки у його майні грошима або майном вільним від обтяжень з боку інших його членів, а не на житлові будинки інших членів житлово-будівельного кооперативу. Касові ордери, видані ЖБК «Марін-Білдер» на ім'я ОСОБА_3 щодо сплати внесків за будинки, не підтверджують сплату нею внеску за якийсь конкретний житловий будинок. Позивачка власником спірних житлових будинків не була, у фактичне володіння ними не вступала. Судове рішення про арешт майна не може бути постановлено щодо новобудов та об'єктів, не введених до експлуатації.

У касаційній скарзі, поданій 5 грудня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до неї відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що вона як член ЖБК «Марін-Білдер», у повному обсязі сплативши відповідний пайовий внесок згідно з положеннями Закону України «Про кооперацію» та Статуту ЖБК «Марін-Білдер», отримала у нього на законних підставах у приватну власність житловий будинок і земельну ділянку по АДРЕСА_8. У ОСОБА_3 права власності на вищевказаний житловий будинок не виникло, оскільки вона не внесла пайовий внесок за цей будинок, як член кооперативу. Крім того, протоколом ЖБК «Марін-Білдер» від 8 лютого 2012 року її було виключено зі членів житлово-будівельного кооперативу у зв'язку з систематичним невнесенням пайових та цільових внесків. ОСОБА_3 має право претендувати відповідно до положень закону та Статуту ЖБК «Марін-Білдер» лише на одержання своєї загальної частки у його майні грошима або майном вільним від обтяжень з боку інших його членів, а не на житлові будинки інших членів житлово-будівельного кооперативу. Касові ордери, видані ЖБК «Марін-Білдер» на ім'я ОСОБА_3 щодо сплати внесків за будинки, не підтверджують сплату нею внеску за якийсь конкретний житловий будинок.

У касаційній скарзі, поданій 6 грудня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до нього відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що органами державної реєстрації, утвореними Міністерством юстиції України, припинено надання адміністративних послуг з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Отже, управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеськійобласті не є суб'єктом спірних правовідносин, які виникли у процесі прийняття рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто є неналежним відповідачем.

У касаційній скарзі, поданій 25 квітня 2018 року до Верховного Суду, представник ОСОБА_8 - ОСОБА_20 - просить оскаржувані судові рішення у частині задоволення позову ОСОБА_3 до нього та ОСОБА_17 скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні її позову у цій частині відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачкою обрано незалежний спосіб захисту порушених прав. З моменту передачі ЖБК «Марін-Білдер» спірних житлових будинків третім особам ОСОБА_3 втратила право на витребування із чужого незаконного володіння цього нерухомого майна у цих осіб та на пред'явлення вимог щодо передачі їй зазначених будинків у власність. ОСОБА_8, придбавши у ОСОБА_17 спірний житловий будинок, став його добросовісним набувачем. У судових рішеннях про забезпечення позову чітко не встановлено будь-яких обмежень щодо житлового будинку АДРЕСА_2. Добросовісність дій ОСОБА_17 та ОСОБА_8 пов'язані з їх необізнаністю про будь-які обмеження, що були встановлені судом. Крім того, право власності ОСОБА_3 на вищевказаний будинок не виникало, тому укладенням між ОСОБА_17 та ОСОБА_8 відповідного договору купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку її права не порушує. Докази сплати ОСОБА_3 на користь житлово-будівельного кооперативу грошових коштів за спірними угодами про будівництво індивідуальних житлових будинків відсутні, а акт звірки взаєморозрахунків від 1 грудня 2008 року стосується загального перерахунку коштів на адресу кооперативу і не свідчить про виконання нею обов'язків по будь-якій окремій угоді.

У 2018 року ОСОБА_3 та її представник - ОСОБА_24 - подали відзиви на касаційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_4, управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_9, ОСОБА_16, ОСОБА_22, ОСОБА_10, ОСОБА_17, ОСОБА_8, посилаючись на те, що на момент реєстрації за ОСОБА_5 права власності на житловий будинок АДРЕСА_5 ухвалами Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 квітня 2012 року та від 10 грудня 2012 року було накладено арешт на вказане майно. Проте ЖБК «Марін-Білдер», знаючи про наявність спору щодо цього майна та накладення на нього судом обтяження, оформив на ОСОБА_5 відповідні документи для реєстрації за нею права власності, а реєстраційною службою видано їй свідоцтво про право власності на це нерухоме майно від 15 січня 2014 року, чим порушено положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, ОСОБА_5 були надані відомості щодо об'єкту нерухомого майна, які не відповідають дійсності, та без врахування обставин щодо укладення угоди між ОСОБА_3 та кооперативом, чим порушено її майнові права, тому видане на ім'я ОСОБА_5 свідоцтво про право власності на нерухоме майно є недійсним.

З вищевказаними порушеннями ОСОБА_17 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 8 вересня 2014 року, а саме житловий будинок АДРЕСА_2. ОСОБА_17, незважаючи на арешт цього майна, на підставі договору купівлі-продажу від 18 вересня 2014 року відчужив його ОСОБА_8.

З вищевказаними порушеннями ОСОБА_16 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16 липня 2014 року, а саме житловий будинок АДРЕСА_1. ОСОБА_16, незважаючи на арешт цього майна, на підставі договору купівлі-продажу від 3 вересня 2014 року відчужив його ОСОБА_22.

З вищевказаними порушеннями ОСОБА_9 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 18 листопада 2014 року, а саме житловий будинок АДРЕСА_9.

З вищевказаними порушеннями ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 8 червня 2012 року, а саме житловий будинок АДРЕСА_8.

З вищевказаними порушеннями ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу від 12 лютого 2015 року відчужено житловий будинок АДРЕСА_7.

ОСОБА_3 були виконанні усі взяті на себе зобов'язання за спірними угодами та Статутом ЖБК «Марін-Білдер», тобто її безпідставно було виключено зі членів кооперативу. Посилання на несплату нею останніх сум пайових внесків за угодами безпідставні, оскільки під час огляду будинків, об'єктів інвестування було виявлено будівельні недоліки, які ЖБК «Марін-Білдер» відмовилось усувати, сума необхідна для усунення таких недоліків значно перевищувала суму останніх пайових внесків. Отже, незважаючи на арешт спірного нерухомого майна накладений відповідними судовими рішеннями, житлово-будівельний кооператив відчужив таке майно.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційних скарг цих висновків не спростовують.

Судом установлено, що ЖБК «Марін-Білдер» зареєстровано 29 квітня 2004 року по вул. Набережна, 2а ж/м «Совіньйон у с. Лиманка Овідіопольського району Одеської області.

28 січня 2005 року відповідно до Уставу ЖБК «Марін-Білдер» ОСОБА_3 була прийнята до членів кооперативу.

18 березня 2005 року ОСОБА_3, будучи членом житлово-будівельного кооперативу, уклала з ЖБК «Марін-Білдер» шість угод (зі змінами до кожної Угоди) про будівництво індивідуальних житлових будинків на закріплених за нею земельних ділянках за наступними адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3; АДРЕСА_4; АДРЕСА_5; АДРЕСА_6.

8 лютого 2012 року рішенням ЖБК «Марін-Білдер» (протокол №11) ОСОБА_3 виключено зі складу членів ЖБК «Марін-Білдер». Повідомлення про намір виключити ОСОБА_3 зі складу членів кооперативу та рішення про виключення надсилалися ЖБК «Марін-Білдер» ОСОБА_3 за іншою адресою, ніж адреса, яка зазначена нею при укладені Угод.

Розділом 4 даних Угод було встановлено строки будівництва, а саме: датою початку будівництва є квітень 2005 року, датою закінчення будівництва, введення будинку до експлуатації та передачі житлових будинків у власність члену житлово-будівельного кооперативу ОСОБА_3 є квітень 2006 року.

Загальна сума грошових внесків до ЖБК «Марін-Білдер», сплачена ОСОБА_3 згідно з квитанціями до прибуткового касового ордеру, склала на момент передбаченого угодами кінця будівництва, тобто станом на 1 квітня 2006 року - 5 976 932 грн 80 коп., що еквівалентно 1 160 730 доларів США. Після передбаченого угодами кінця будівництва нею сплачено - 1 752 921 грн 25 коп., що еквівалентно 350 425 доларів США та у 2011 році - 55 597 грн, що еквівалентно 7 тис. доларів США.

Відповідно до частин другої та третьої статті 331 ЦК України, якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону.

Таким чином, укладені між сторонами угоди про будівництво індивідуальних житлових будинків мають двосторонній характер, тобто покладають на його сторін певні права та обов'язки.

У статті 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Ураховуючи викладене, суди дійшли правильного висновку про те, що ОСОБА_3 належним чином виконувала взяті на себе зобов'язання за спірними угодами, сплачувала пайові внески, проте ЖБК «Марін-Білдер» у строк, передбачений угодами їй житлові будинки не передав.

Судом установлено, що ОСОБА_3 зверталась до вимагали ЖБК «Марін-Білдер» з вимогою про усунення виявлених недоліків спірних житлових будинків, які підтверджені висновком судової будівельно-технічної експертизи від 15 листопада 2012 року, висновком експертного дослідження Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 5 квітня 2012 року. Проте житлово-будівельний кооператив такі недоліки не усунув, а вимагав від ОСОБА_3 сплатити останній пайовий внесок.

Житлові будинки по АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3; АДРЕСА_4; АДРЕСА_5; АДРЕСА_6 введені до експлуатації лише 26 січня 2009 року та 4 жовтня 2011 року, а не у квітні 2006 року, як передбачалось укладеними з ОСОБА_3 угодами про будівництво індивідуальних житлових будинків.

Згідно з пунктом 3.2 угод про будівництво індивідуальних житлових будинків останній пайовий внесок ОСОБА_3 мала сплатити після введення житлових будинків до експлуатації.

Відповідно до висновку експертного дослідження Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 5 квітня 2012 року для усунення недоліків та добудови спірних житлових будинків необхідно 347 659 доларів США, а згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 15 листопада 2012 року необхідно 387 677 доларів США.

Актом звірки взаємних розрахунків від 1 грудня 2008 року, підписаним між ОСОБА_3 та ЖБК «Марін-Білдер», встановлено, що її залишок по внескам складав 338 630 доларів США.

Згідно з частиною третьою статті 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Судом також установлено, що у квітня 2010 року ОСОБА_3 звернулась до ЖБК «Марін-Білдер» з заявою про усунення недоліків у спірних будинках, строком до червня 2010 року.

Відповідно до частини четвертої статті 338 ЦПК України 2004 року висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Урахувавши висновки та мотиви, з яких судом касаційної інстанції 16 жовтня 2013 року скасовані попередні судові рішення, давши правову оцінку доказам і відповідним правовідносинам, суди дійшли вірного висновку про те, що відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що ЖБК «Марін-Білдер», у строк передбачений пунктом 7.3 угод, виконував будь-які будівельні роботи з метою усунення будівельних недоліків у спірних житлових будинках. Отже, ОСОБА_3 виконано взяті на себе зобов'язання за укладеними між сторонами угодами про будівництво індивідуальних житлових будинків та Статуту ЖБК «Марін-Білдер», повністю сплативши внесок за будівництво спірних будинків, тому її права як члена житлово-будівельного кооперативу підлягають поновленню, що узгоджується з положеннями статей 19, 21 Закону України «Про кооперацію», статті 166 ЦК України, Статуту ЖБК «Марін-Білдер».

Крім того, судом установлено, що у порядку, передбаченому вимогами статей 151, 152 ЦПК України 2004 року про вжиття заходів забезпечення позову, ухвалами Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 квітня 2012 року, від 10 грудня 2012 року, від 29 квітня 2014 року, від 5 вересня 2014 року, від 8 грудня 2014 року забезпечено позов ОСОБА_3, згідно з якими заборонено відчуження та накладено арешт на нерухоме майно за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3; АДРЕСА_4; АДРЕСА_5; АДРЕСА_6. Зазначене майно є спірним у справі.

У статті 124 Конституції України, у редакції, на час ухвалення судового рішення, визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України 2004 року поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України 2004 року забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України 2004 року).

Тому той факт, що встановлені судом в ухвалі обмеження не було зареєстровано у відповідному державному реєстрі, ведення якого передбачено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», сам по собі не може слугувати підставою для висновку про відсутність такого обмеження і про те, що відповідач має право вільно розпоряджатися нерухомим майном, якщо про встановлену судом заборону відчужувати майно відповідачу достеменно відомо.

Ураховуючи викладене, суди дійшли вірного висновку про те, що наявність вищевказаних судових рішень про вжиття заходів забезпечення позову, записів в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомостей про накладення заборони або арешту спірного нерухомого майна, реєстрація права власності на спірні житлові будинки здійснена з порушенням Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, вікладеній у постановах: від 18 січня 2017 року № 6-2552 цс 16, від 24 травня 2017 року № 6-640 цс 17.

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України).

Отже, суди, виконавши вказівки ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 жовтня 2013 року (частина четверта статті 338 ЦПК України 2004 року), дійшли правильного висновку про те, що право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано за відповідачами під час накладення на нього судом обтяження у вигляді арешту, унаслідок чого спірні правовстановлюючі документи на це майно є такими, що суперечать вищевказаним положенням закону, тому є недійсними.

Доводи касаційних скарги про те, що ОСОБА_3 вірно виключено з членів ЖБК «Марін-Білдер», оскільки нею не сплачено вступного внеску безпідставні, оскільки її виключено зі складу кооперативу у зв'язку з несплатою чергового пайового внеску незаконно, так як вона взяті на себе зобов'язання виконувала відповідно до укладених між сторонами угод та Статуту житлово-будівельного кооперативу, а кооперативом своїх зобов'язань не виконано.

Посилання касаційних скарг на те, що передача спірних будинків ЖБК «Марін-Білдер» третім особам не порушує права власності ОСОБА_3 щодо спірних будинків безпідставні, оскільки між нею та кооперативом було укладено угоди про будівництво саме спірних житлових будинків. Доводи про те, що у судових рішеннях про забезпечення позову чітко не встановлено будь-яких обмежень щодо цих житлових будинків спростовуються самим змістом судових рішень, якими чітко визначено, на яке саме майно накладено арешт, тобто на спірні будинки.

Доводи касаційних скарги про те, що право власності ОСОБА_3 на спірні житлові будинку не виникало, тому реєстрація за відповідачами на них права власності її прав не порушують безпідставні, так як у неї саме на підставі укладених угод про будівництво індивідуальних житлових будинків виникли майнові права на них.

Посилання касаційних скарг про те, що позивачка невірно обрала спосіб судового захисту, так як не будучи стороною договорів, оспорює їх, безпідставні, оскільки згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України заінтересована особа може оспорювати правочин, який не відповідає вимогам закону і порушує її права. При цьому вимогами позивачки є визнання правочинів недійсними з тим, аби у подальшому кооператив виконав свої зобов'язання перед нею.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційні скарги без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційних скарг висновків судів не спростовують.

При цьому, згідно з частиною третьою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги представника ОСОБА_5 - ОСОБА_18, ОСОБА_4, управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_9, представника ОСОБА_16 та ОСОБА_22 ОСОБА_21, ОСОБА_10, ОСОБА_17 - ОСОБА_19, представника ОСОБА_8 - ОСОБА_20 - залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 8 листопада 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2017 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 8 листопада 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є.В. Синельников

Ю.В. Черняк