печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Москаленко К.О.,

за участю секретаря судового засідання - Березовської К.А.,

розглянувши в порядку загального провадження цивільну справу № 757/58805/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: прокуратура м. Києва про відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду,-

за участю представника позивача - ОСОБА_2,

за участю представника третьої особи - Горіної Р.М.,

В С Т А Н О В И В :

28.11.2016 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до Державної казначейської служби України, просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з розрахункового рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 000 грн. 00 коп.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на наступні обставини.

16.08.2004 в.о. слідчого Грищенко А.М. було незаконно порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.27, ч.2 ст.205 КК України та винесено постанову про притягнення останнього в якості обвинуваченого за ч.2 ст.27, ч.2 ст.205 КК України. 15.03.2005 ОСОБА_1 було затримано та в подальшому обрано міру запобіжного заходу- підписку про невиїзд. 28.10.2005 слідчим складено обвинувальний висновок за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.27, ч.2 ст.205 КК України. Вироком Печерського районного суду м.Києва від 27.07.2006, ОСОБА_1 виправдано за відсутністю в його діях складу злочину. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 02.11.2006 вказаний вирок скасовано, а справу направлено до суду на новий розгляд. Вироком Печерського районного суду м.Києва від 19.10.2007, ОСОБА_1 виправдано за відсутністю в його діях складу злочину. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 14.02.2008 вказаний вирок скасовано, а справу направлено до суду на новий розгляд. Вироком Печерського районного суду м.Києва від 05.02.2010, ОСОБА_1 виправдано за відсутністю в його діях складу злочину. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 20.05.2010 вказаний вирок скасовано, а справу направлено прокурору м.Києва для організації додаткового розслідування. За результатами додаткового розслідування 30.01.2012 слідчим було складено обвинувальний висновок за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.27, ч.2 ст.205 КК України. Постановою Печерського районного суду м.Києва від 25.12.2012 кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 направлено на додаткове розслідування до прокуратури м.Києва. 06.12.2013 старший слідчий з ОВС 2-го відділу КР СУ ФР ГУ Міндоходів у м.Києві Трачук Б.О. виніс постанову про закриття відносно ОСОБА_1 кримінального провадження №0000136 від 30.04.2013 у зв'язку з відсутністю у його діях складів кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ч.2 ст.366 КК України.

Посилаючись на те, що позивач незаконно перебував під слідством і судом понад 9 років, у зв'язку з чим був позбавлений можливості протягом усього цього часу залишати своє місце проживання без дозволу слідчого, нормально відпочивати, працювати, що призвело до погіршення його самопочуття, душевних страждань, просить на підставі ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», ст.ст.1167, 1176 ЦК України відшкодувати йому моральну шкоду, яку він оцінює у 1 000 000 грн. 00 коп.

Відзиву на позов від представника відповідача до суду не надходило.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на викладені у позові обставини та доводи, просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник третьої особи позов не визнала, посилаючись на викладене в письмових поясненнях, наданих суду, згідно яких заперечила проти задоволення позову. Заперечуючи проти задоволення позову, представник третьої особи зазначила про відсутність жодних доказів завдання позивачу моральної шкоди в розмірі 1 000 000 грн. 00 коп.

Відповідач Державна казначейська служба України, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи свого уповноваженого представника в судове засідання не направила та не повідомила суду про причини неявки представника, заяви про розгляд справи за відсутності представника до суду не надходило.

Суд, враховуючи думку представника позивача та представника відповідача, на підставі п.1 ч.3 ст.223ЦПК України, визнав можливим розгляд справи за відсутності представників відповідачів Дарницького управління поліції Головного управління національної поліції України в м.Києві та Державної казначейської служби України.

Заслухавши пояснення представника позивача, думку представника третьої особи, з'ясуваши обставини справи, перевіривши їх докази шляхом дослідження, суд приходить до наступного.

За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що 16.07.2004 в.о. слідчого СВ ПМ ДПІ у Печерському районі м.Києва Грищенка А.М. порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.27, ч.2 ст.205 КК України.(а.с.20-24, Т.1)

16.07.2004 в.о. слідчого СВ ПМ ДПІ у Печерському районі м.Києва Грищенка А.М. винесено постанову про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_1 за ч.2 ст.27, ч.2 ст.205 КК України.(а.с.20-24, Т.1)

15.03.2005 обвинуваченого ОСОБА_1 затримано та пред'явлено останньому обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.27, ч.2 ст.205 КК України. (а.с.20-24, Т.1)

ОСОБА_1 обрано міру запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд. (а.с.20-24, Т.1)

28.10.2005 складено обвинувальний висновок по кримінальній справі №76-00144 по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч.2 ст.27, ч.2 ст.205 КК України. ( а.с.20-24, Т.1)

Вироком Печерського районного суду м.Києва від 27.07.2006, ОСОБА_1 виправдано за відсутністю в діянні складу злочину. (а.с.39-84, Т.1)

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 02.11.2006 вирок від 27.07.2006 скасовано, а справу направлено до суду на новий судовий розгляд в іншому складі суду. (а.с.148-173, Т.1)

Вироком Печерського районного суду м.Києва від 19.10.2007, ОСОБА_1 виправдано за відсутністю в діянні складу злочину.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 14.02.2008 вказаний вирок скасовано, а справу направлено до суду на новий розгляд. (а.с.85-101, Т.1)

Вироком Печерського районного суду м.Києва від 05.02.2010, ОСОБА_1 виправдано за відсутністю в діянні складу злочину. (а.с.102-146, Т.1)

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 20.05.2010 вирок від 05.02.2010 скасовано, а справу направлено прокурору м.Києва для проведення додаткового розслідування. (а.с.174-196, Т.1)

За результатами додаткового розслідування 30.01.2012 слідчим було складено обвинувальний висновок за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.27, ч.2 ст.205 КК України.

Постановою Печерського районного суду м.Києва від 25.12.2012 кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 направлено на додаткове розслідування до прокуратури м.Києва. (а.с.14-19, Т.1)

06.12.2013 старшим слідчим з ОВС 2-го відділу КР СУ ФР ГУ Міндоходів у м.Києві Трачук Б.О. винесено постанову про закриття відносно ОСОБА_1 кримінального провадження №0000136 від 30.04.2013 у зв'язку з відсутністю у його діях складів кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ч.2 ст.366 КК України. Скасовано запобіжний захід стосовно ОСОБА_1 - підписка про невиїзд з постійного місця проживання.(а.с.33-38, Т.1)

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Обґрунтовуючи позов позивач посилається на незаконне кримінальне переслідування впродовж з 16.08.2004 по 06.12.2013, внаслідок чого йому завдана моральна шкода, яку він оцінює у 1 000 000 грн. 00 коп.

Разом із тим, суд не може погодитись із заявленими вимогами, виходячи з наступного.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1,2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. (ч.7 ст.1176 ЦК України)

Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» (далі -Закон) право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відповідно до пункту 5 ч.1 ст.3 Закону відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. (п.1 ч.1 ст.1 Закону)

За правилами ст.4 Закону відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення.

Відповідно до ч.4,5 ст.4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до ч.3 ст.13 Закону розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі №6-2203цс15.

Згідно з п.п.3,4,5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах по відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 №4 відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом із тим, позивачем та його представником не надано суду належних та достатніх доказів, які підтверджують завдання позивачу моральної шкоди у розмірі 1 000 000 грн. 00 коп.

Крім того, позивач не навів у позові, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди у 1 000 000 грн. 00 коп.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи та вимог чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини сторін, оскільки позивачем не надано належних та достатніх доказів того, що позивачу завдано моральну шкоду, зокрема, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт завдання позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями органів державної влади, позивачем не надано доказів, що підтверджують завдання моральної шкоди у заявленому позивачем розмірі - 1 000 000 грн., тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.1-4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», ст.ст. 3, 15,16, 23, 1176 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 223, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної казначейської служби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: прокуратура м. Києва про відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду - відмовити.

Повне рішення суду складено 27.04.2018.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд міста Києва.

Суддя Печерського

районного суду м. Києва К.О. Москаленко