Провадження№2/235/753/18
Справа №235/954/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 липня 2018 року Красно армійський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючої судді : Величко О.В.,

при секретарі: Лебеденко В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 В»ячеславовича до державного нотаріуса Першої Покровської нотаріальної контори ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_4 про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного нотаріуса Першої Покровської нотаріальної контори ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_4 про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 11.07.2008 року помер ОСОБА_5. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_1, права на земельну частку ( пай) розміом 6,68 умовних кадастрових гектарів, земельної ділянки розміром 13,350 гектарів, розташованих на території Новопавліської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, грошових внесків на рахунках у Межівській філії Павлоградського ощадбанку № 2992/081 на рахунках № 5826,915511563.

13.11.2008 року спадкоємці другої черги звернулись до Першої Красноармійської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до витягу із Спадкового реєстру від 13.11.2008 року № 17246568, який було сформовано державним нотаріусом Першої Красноармійської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, спадкодавець 17.02.1999 року склав заповіт, в якому спадкоємцем названий ОСОБА_1

28.01.2016 року він звернувся до Першої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріус йому відмовила у реєстрації заяви, оскільки ним був пропущений строк прийняття спадщини.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 16.05. 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, красноармійської міської ради про визнання заповіту недійсним відмовлено, зустрічний позов про надання додаткового строку для прийняття спадщини задоволено.

Внаслідок оскарження вказаного рішення набуло законної сили 10.10.2017 року.

17.11.2017 року він повторно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з тим, що 17.08.2017 року спадкоємці за законом надали рішення Красноармійського міськрайонного суду від 16.05.2016 року з відмітками про те, що вищезазначене рішення набрало законної сили 14.07.2016 року та видано свідоцтво про право на спадщину на майно ОСОБА_5

Оскільки у нього не було оригіналу заповіту, 16.01.2018 року в Державному нотаріальному архіві в Дніпропетровській області він отримав дублікат заповіту ОСОБА_5 від 17.02.1999 року, реєстр № 73 замість втраченого та повторно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.02.2018 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в заяві від 03.02.2018 року ним не вказано склад спадкового майна, та не надано правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Вважає, що вимоги нотаріуса про надання правовстановлюючих документів на спадкове майно є незаконною, так як всі оригінали правовстановлюючих документів на час його взернення 03.02.2018 року вже знаходились в матеріалах спадкової справи. Окрім того, за думкою позивача, нотаріус порушила вимоги ст. 1280 ЦК України, оскільки, в даному випадку спадщина повинна бути перерозподілена між спадкоємцями.

Просить скасувати постанову державного нотаріуса Першої Покровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.02.2018 року, стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач державний нотаріус ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, просив справу слухати без її участі.( а. с. 38). Надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що склад майна, яке належало спадкодавцю ОСОБА_5 було визначено після отримання рішення Красноармійського міськрайонного суду від 16.05.2016 року по справі № 235/2032/15ц, яке набрало законної сили 14.07.2016 року та наданням спадкоємцем за законом ОСОБА_2 правовстановлюючих документів на спадкове майно. На виконання рішення суду від 22.08.2016 року ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 на ? частину земельних ділянок, які розташовані на території Новопавліської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. Перед видачею свідоцтв про право на спадщину за законом було проведено пошуки в Державному реєстрі речових прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, в яких не було знайдено інформацію про накладення арешту на спадкове майно. Спадкоємець ОСОБА_2 спадщину не отримав у звязку зі смертю 07.11.2016 року. При зверненні ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини за заповітом було виявлено, що на ? частину спадкової квартири, на ? частини земельних ділянок право власності набув ОСОБА_2 та ? частину квартири по спадкової трансмісії 17.07.2017 року право власності набув ОСОБА_4, на день отримання вищезазначеної заяви ОСОБА_1 встановити склад спадкового майна, яке належало спадкодавцю ОСОБА_5 неможливо, так як на підставі п. 4.14,4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обовязково перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребувуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, які зареєстровані відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності та заборони або арешту цього майна.

Перерозподіл спадкового майна відповідно до ст. 1280 ЦК України можливо тільки в тому випадку, коли спадкоємці отримали спадщину, але ще не зареєстрували своє право власності і лише при досягненні згоди між спадкоємцями . В даному випадку перерозподіл спадкового майна неможливий, тому що спадкоємці за законом набули право власності, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і тому, що спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 бажає отримати у власність все майно спадкодавця ОСОБА_5, а не його частину. Просила винести рішення на розсуд суду. ( а. с. 27-29,38).

Третя особа ОСОБА_2 надав пояснення , в яких зазначив, що свідоцтва про право на спадщину були видані під час дії чинного судового рішення та при відсутності спадкоємця за заповітом, тобто у нотаріуса були всі законні підстави видати ці свідоцтва. В судовому засіданні підтримав надані суду пояснення , зазначив, що заповіт виданий ОСОБА_1 незаконно, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 11.07.2008 року помер ОСОБА_5. ( а. с. 11).

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді обєктів нерухомості: земельних ділянок та квартири.

На підставі заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_2 відкрита спадкова справа за № 560 від 13.11.2008 року та 13.08.2016 року видані свідоцтва про право на спадщину за законом ( а. с. 129, 131,132), які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Вказані свідоцтва видані на виконання рішення красноармійського міськрайонного суду.

Згідно заповіту від 17.02.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті все майно, що йому належало, заповідав ОСОБА_1 ( а. с. 144).

При отриманні заяви від ОСОБА_1 постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.02.2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки після смерті ОСОБА_5 видані свідоцтва на спадщину ОСОБА_2 та ОСОБА_4, спадкоємцем ОСОБА_1 не надані правовстановлюючі документи на спадкове майно. ( а.с. 21).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину це процесуальний нотаріальний акт, який засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців. Якщо успадковане майно підлягає обовязковій державній реєстрації, то свідоцтво про право на спадщину є для спадкоємців основним правовстановлюючим документом.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці. Вона підлягає перерозподілу між ними.

Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося або сплати грошової компенсації.

Як встановлено в судовому засіданні, спадкоємець за заповітом, позивач по справі, звернувся до нотаріуса після строку , необхідного для прийняття спадщину за поважними причинами наявністю судового рішення, яке набрало законної сили, після видачі свідоцтв про право на спадщину іншим спадкоємцям за законом третім особам по справі.

Статтями 68 та 69 Закону України Про нотаріат передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або за заповітом нотаріус перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства ( за законом або за заповітом) та склад спадкового майна. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обовязково вимагаються відповідні документи. Так, факт смерті і час відкриття спадщини підтверджуються свідоцтвом органу реєстрації актів цивільного стану про смерть спадкодавця, а родинні та інші відносини спадкоємців зі спадкодавцем можуть бути підтверджені свідоцтвом органу реєстрації актів цивільного стану; копіями актових записів; копіями рішення суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. При спадкуванні за заповітом перевіряється наявність заповіту. При видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом оригінал заповіту, поданий спадкоємцем, залишається у справах нотаріуса.

Свідоцтво про право на спадщину видається за заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, кожному з них окремо із визначенням прізвища, імені, по батькові та часток у спадщини інших спадкоємців.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, у тому числі наявності чи відсутності податкової застави та інших застав за даними відповідних реєстрів.

Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності.

Відомості про видачу свідоцтва про право на спадщину вносяться нотаріусом до Спадкового реєстру.

Якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці, за письмовою згодою між спадкоємцями спадщина підлягає перерозподілу, у цьому випадку, відповідно до вимог статті 1300 Кодексу, нотаріус, після повернення попередніх свідоцтв, видає нові свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Якщо свідоцтво про право на спадщину було видано іншим особам( іншим спадкоємцям), то судовий захист їх прав може здійснюватися шляхом визнання таких свідоцтв про право на спадщину частково( або повністю) недійсними та визнання за ними права на відповідну частину спадкового майна.

Аналогічні правові позиції викладені в Постанові ВСУ від 06.06.2012 року

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа самостійно вибирає спосіб захисту в суді своїх прав і розпоряджається предметом спору на власний розсуд.

Приймаючи до уваги той факт, що позивач, на момент свого звернення до нотаріуса, обрав спосіб захисту порушеного права шляхом звернення до суду з позовом про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, за наявності свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно, зареєстрованих в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та виданих спадкоємцям за законом, з якими у позивача існує спір про право, то судовий захист прав позивача, в даному випадку, може здійснюватись шляхом визнання таких свідоцтв про право на спадщину недійсними та визнання за ним права власності на спадок, а не шляхом скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, на яку сам позивач посилається як на підставу звернення до суду з іншим позовом про визнання свідоцтв недійсними , визнання права власності на спадкове майно, який на теперішній час є предметом розгляду в суді. ( а. с. 54-58).

Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1268,1280,1296,1297, 1301 ЦК України, ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до державного нотаріуса Першої Покровської нотаріальної контори ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_4 про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 12.07.2018 року.

Суддя: