ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року

м.Суми

Справа №583/844/18

Номер провадження 22-ц/788/1065/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Криворотенка В. І.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк»,

представники позивача: Чепіга Дмитро Олексійович, Литвиненко Олена Леонідівна,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2018 року в складі судді Ярошенко Т.О., ухваленого у м. Охтирці, повний текс рішення складено 24.04.2018 року,

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулося до ОСОБА_3 з позовом, у якому зазначалося, що відповідно до укладеного між сторонами договору № б/н від 26 серпня 2015 року відповідачка отримала кредит у розмірі 5 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов'язань за нею станом на 02 березня 2018 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 357 грн 79 коп., яку позивач і просив стягнути з неї в судовому порядку.

Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2018 року на часткове задоволення позову постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» 2 899 грн 60 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 26 серпня 2015 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що позивачем був наданий розрахунок заборгованості в якому вказані суми відсотків та інші суми відповідно до кредитного договору і відповідачем ці докази не спростовані. Вважає, що розрахунок заборгованості за кредитним договором є належним доказом існування у відповідача кредитної заборгованості та її розміру. Крім того, укладаючи кредитний договір, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Зазначає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом у межах строку позовної давності.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Відзиву на апеляційну скаргу стороною відповідача не направлено.

Відповідно до п. 3 розділу ХIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних суддів у відповідних апеляційних округах.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи відповідачем не підписувались, а тому вони не є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Відповідач зобов'язаний сплатити проценти позивачу за користування кредитом у розмірі, визначеному відповідно д ч. 1 ст. 1048, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, тобто на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як убачається з матеріалів цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, 26 серпня 2015 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 відбулось підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а. с. 8).

Друкованим текстом анкети-заяви передбачено, зокрема, наступне - «Я согласен с тем, что даное заявление вместе с Памяткой клиента, Условиями и правилами предоставления банкових услуг, а также Тарифами составляют между мной и банком договор о предоставлении банковских услуг» (а. с. 8).

Додані банком до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ОСОБА_3 не підписані (а. с. 9-24).

Представлений до позову банком розрахунок кредитної заборгованості станом на 02 березня 2018 року складає - 15 357 грн 79 коп., з яких: 2 073 грн 79 коп. - заборгованість за кредитом; 4 126 грн 33 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 7 950 грн 16 коп. - пеня; 1 207 грн 51 коп. - штрафи (а.с. 6-7).

Власного розрахунку заборгованості відповідачка не надала.

З урахуванням викладеного та з огляду на положення ст. ст. 526, 527, 1054 ЦК України, суд стягнув вказаний вище розмір заборгованості за тілом кредиту, який сторонами не оспорюється, а відсотки по обліковій ставці НБУ.

Підставами позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк» є неналежне виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору, укладеного шляхом підписання відповідачкою анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, та стягнення заборгованості по тілу кредиту, відсоткам за користування кредитними коштами, пені та штрафів.

Умовами обслуговування, які визначені у п. 2.1.1.2. Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, передбачено, що для надання послуг банку клієнту видається картка, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладає договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, вказаної у заяві. Після отримання банком необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку пред'явлених документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Отже, банком визначено порядок надання банківських послуг викладений в Умовах та правилах надання банківських послуг, і передбачає обов'язковість укладання договору у письмовій формі шляхом підписання клієнтом складових такої форми кредитного договору, а саме: заяви, пам'ятки, довідки про умови кредитування.

Відповідно до положень ст.ст. 1054, 1055, 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина 2 ст. 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Викладеними нормами матеріального закону визначені істотні умови укладення кредитного договору, а саме розмір суми кредиту, умови його надання, сплати процентів за користування кредитом, які визначаються при укладенні сторонами договору шляхом складення його в письмовій формі, що підписується сторонами.

Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами, у передбачених законом порядку та формі, досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заявлених вимог у позові, дотримуючись засад змагальності у цивільному судочинстві.

Аналіз приведених норм матеріального права вказує, що правочин по укладенню кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобов'язання узгоджуються питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобов'язань, застосування неустойки (пені, штрафу) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаному сторонами.

Представлена банком анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, підписана відповідачкою, не містить ознак узгодження в письмовій формі умов щодо розміру процентів за користування кредитом, пені та штрафів.

А представлені банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які не підписані ОСОБА_3, не доводять про досягнення між сторонами по справі домовленості щодо розміру процентів за користування кредитом, пені та штрафів на умовах визначеними цими документами.

Крім того, з якими саме затвердженими Умовами і правилами, Тарифами ознайомлена відповідачка та дала згоду у анкеті-заяві не зазначено як і не зазначено яку саме карту видав банк відповідачці.

З наданих ПАТ «КБ «Приватбанк» до суду копії анкети-заяви відповідачки від 26 серпня 2015 року разом з Умовами і правилами надання банківських послуг в Приватбанку та розрахунку заборгованості, який підтверджує факт використання кредитних коштів, їх часткове повернення позичальником в період з 14 грудня 2015 року по 07 лютого 2017 року, слідує, що останній погодився із запропонованими банком умовами використання кредитних коштів, зокрема, зі сплатою 3,6 % в місяць за користування кредитними коштами.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором слідує, що останнім вірно нараховувались проценти за користування кредитом, виходячи зі ставки 43, 2% річних (а.с. 7).

Поряд із цим, визначаючи заборгованість по відсотках, банк протиправно включав в заборгованість по тілу кредиту нараховані відсотки, штрафи та пеню.

Звідси, беручи до уваги, що ОСОБА_3 мала перед банком обов'язок сплачувати саме 43,2% річних за користування кредитними коштами, то розмір заборгованості по процентах за спірний період, виходячи з того, що сума заборгованості по тілу кредиту змінювалася 89 разів, - становить 2 439 грн 36 коп.

Оскільки місцевим судом у резолютивній частині рішення зазначена загальна сума боргу, яка підлягає стягненню на користь позивача без розшифровки складових, що уходять до неї (тіла кредиту, відсотків, штрафу, пені), тому колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду в частині визначення розміру заборгованості, що підлягає стягненню на користь позивача та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 26 серпня 2015 року у сумі 4 513 грн 15 коп., а саме: 2 073 грн 79 коп. заборгованості по тілу кредиту та 2 439 грн 36 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом.

Надісланий банком до апеляційного суду лист з новими доказами про долучення до справи: інформації про отримання відповідачем 2-х кредитних: карток: НОМЕР_1 «Універсальна, 55 днів», дія якої триває до 09.18 та № НОМЕР_2 - до 12.99 за умовами кредит - оплата частинами, а також наказів №906 СП-2010-256 від 06.03.10 про затвердження Умов і Правил надання банківських послуг в ПривтБанку, №906 СП-2013-6776448 від 19.09.2013 «Про внесення змін до тарифів по картам "Універсальна" і "Універсальна Gold" № 906 СП-2015-6552838 від 18.02.2015 «Про актуалізацію тарифів по картах «Універсальна» і «Універсальна Gold», картах Юніора і елітним картах", не містить посилання на виняткові випадки та докази неможливого подання банком цих нових доказів з об'єктивних причин до місцевого суду.

Представлені банком накази доводять проте, що дійсно у 2010 році банком були затверджені Умови і правила, які позивачем долучені до позову, а також, що з 01.08.2014 по карті «Універсальна 55 днів пільгового періоду» ПриватБанку відбулось збільшення базової % ставки в місяць до 2,9%, з 01.04.2015 до 3.6%.

У відповідно до ч. 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки розгляд справи відбувається у письмовому провадженні без повідомлення сторін, дотримуючись норм статей 12,13,43,49 ЦПК України, в яких визначені правові принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства і право відповідача знайомитися з новими доказами, надавати пояснення суду з приводу заявлених позивачем клопотань, апеляційний суд, керуючись ч. 3 ст. 367 ЦПК України, відмовляє у задоволені заявленого клопотання і перевіряє оскаржене рішення з урахуванням тих доказів, які були надані банком до місцевого суду.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 376 ЦПК України, для скасування рішення суду в частині відмови у задоволені вимоги про стягнення на користь банку процентів за користування кредитом та зміни резолютивної частини рішення, де зазначена загальна сума боргу, яка підлягає стягненню на користь позивача без розшифровки складових, що входять до неї (тіла кредиту).

Щодо доводів апеляційної скарги в частині відмови у задоволенні вимог банку про стягнення неустойки, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду про недоведеність підстав виникнення у банку права на неустойку (пеню, штраф), оскільки якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором.

Обставин про домовленість з відповідачем про розмір грошової суми пені та штрафу, банком в суді також не було доведено, а представлений останнім витяг з тарифів відображає розмір тарифів обслуговування виду кредитних карт «Універсальна 55 днів» та не доводить про узгодження з відповідачем умов застосування видів забезпечення виконання зобов'язання у разі порушення умов договору.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 516 грн 26 коп. на компенсацію сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 340 грн 94 коп. на компенсацію судового збору за подання апеляційної скарги.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) і тому, відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 375, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2018 року в частині визначення розміру стягуваної заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 26 серпня 2015 року у сумі 4 513 грн 15 коп., з яких: 2 073 грн 79 коп. заборгованості по тілу кредиту та 2 439 грн 36 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» 516 грн 26 коп. на компенсацію сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 340 грн 94 коп. на компенсацію судового збору за подання апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді :