АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2018 року м. Київ

Справа № 22-4999 Головуючий у судді 1-ї інстанції - Шевченко В.М.

Унікальний №755/4043/18 Доповідач - Гаращенко Д.Р.

Апеляційний суд міста Києва. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

розглянувши у судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації - Щербини Світлани Володимирівни на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 березня 2018 року у справі за заявою-поданням Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, заінтересована особа: ОСОБА_2, про призначення другим опікуном громадянина ОСОБА_2 над його недієздатним батьком громадянином ОСОБА_3,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII &qu№ ;Про судоустрій і статус суддів&q?та; у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті &q?я ;Голос України&q?ол; повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII &quро;Прикінцеві та перехідні положення&q?і ; Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII &qu№ ;Про судоустрій і статус суддів&q?та; апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8) п. 1 Розділу XIII &q?оз;Перехідні положення&q?ні; ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У березні 2018 року Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації звернувся до суду з заявою-поданням заінтересована особа: ОСОБА_2, про призначення другим опікуном громадянина ОСОБА_2 над його недієздатним батьком громадянином ОСОБА_3

Просив суд призначити другим опікуном над недієздатним ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, його рідного сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи з дитинства та страждає на психічне захворювання. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31.03.2008 р. ОСОБА_3 визнаний недієздатним. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.12.2008 р. опікуном ОСОБА_3 призначено його матір ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

26.02.2018 р. ОСОБА_2 звернувся до Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про призначення його другим опікуном його недієздатного батька. Будь-яких заперечень з боку першого опікуна та протипоказань, які унеможливлюють таке призначення органом опіки не виявлено.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.03.2018 р. цивільну справу №755/4043/18 (провадження №2о/755/156/18) за заявою-поданням Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, заінтересована особа: ОСОБА_2, про призначення другим опікуном громадянина ОСОБА_2 над його недієздатним батьком громадянином ОСОБА_3, передано на розгляд до Оболонського районного суду м. Києва.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою, представник Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації 24 квітня 2018 року подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необ'єктивність і необґрунтованість, порушення норм процесуального права, просила ухвалу скасувати та повернути справу до Дніпровського районного суду м. Києва для розгляду по суті.

В обґрунтування своїх доводів апелянт посилався на те, що судом першої інстанції не враховано положення ст.62 ЦК України щодо можливості вирішення питання про встановлення опіки над недієздатною особою за місцем проживання опікуна.

Окремо апелянт акцентував увагу на те, що приймаючи рішення про передачу справи до Оболонського районного суду м. Києва суд першої інстанції посилався на положення ст.295 ЦПК України, які застосовуються під час розгляду справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи.

На момент звернення з поданням ОСОБА_3 вже був визнаний недієздатним, а тому положення ст.295 ЦПК України до даних правовідносин не застосовуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом встановлено, що згідно довідки №052758 серія КИ-1 від 11.03.2003 р. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом ІІ групи з дитинства (а.с.6)

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31.03.2008 р. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 визнано недієздатним (а.с.7)

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.12.2008 р. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_3 призначено опікуном над недієздатним сином ОСОБА_3, та його майном (а.с.8)

Згідно довідки №04-1593 від 18.11.2016 р. Київського психоневрологічного інтернату Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_3 з 15.02.2012 р. знаходиться на повному державному забезпеченні у Київському психоневрологічному інтернаті та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.11)

Згідно довідки №107 від 24.11.2016 р. Житлово-будівельного кооперативу «Старт-1» (а.с.9) в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано та проживає дві особи: ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Передаючи цивільну справу за заявою-поданням Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації на розгляд до Оболонського районного суду м. Києва, суд першої інстанції виходив з того, що порушене в заяві питання регулюється положеннями Розділу IV ЦПК України - справи окремого провадження, розгляд яких здійснюється судом за місцем проживання особи, відносно якої вирішується питання про визнання її недієздатною.

Колегія суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.295 ЦПК України заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у наркологічному або психіатричному закладі - за місцезнаходженням цього закладу.

Відповідно до ст.58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ст.62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклування.

Згідно з поданою органом опіки та піклування заявою, питання про визнання особи недієздатною перед судом не порушувалось.

Підставою звернення до суду є необхідність призначення другого опікуна особі, яка вже визнана окремим судовим рішенням недієздатною.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають змісту заяви з якою звернувся апелянт до суду та положенням чинного законодавства щодо підсудності даної категорії справ.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження в матеріалах справи.

Відповідно до п. 3, 4 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 379, 381, 383, 384 ЦПК України, ст. 62 ЦК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації - Щербини Світлани Володимирівни задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 березня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль