Справа № 583/2674/18
У Х В А Л А

про залишення без руху

13 липня 2018 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Сидоренко Р.В., вивчивши матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 до Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області, третя особа: Охтирська районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання заповіту недійсним, визнання права власності на майно, стягнення моральної шкоди,

встановив:

11 липня 2018 року представник ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 звернулася до суду із вищевказаною заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин за ступенем спорідненості ОСОБА_3 та ОСОБА_1 як матері та доньки, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 як рідного брата і сестри. Визнати недійсним заповіт №399 від 27.12.2017 року складений на території Комишанської сільської ради ОСОБА_4 Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на майно за адресою: вул. Тараса Шевченка, 23, с. Комиші Охтирського району Сумської області. Стягнути з Комишанської сільської ради та її виконавчого комітету на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 170 тис. грн. та судові витрати.

Вивчивши матеріали заяви, суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху за наступних підстав.

В позовній заяві позивач просить розглянути клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору та вирішити питання забезпечення виконання позовних вимог шляхом заборони Охтирській районній державній нотаріальній конторі вчиняти будь-які дії щодо оформлення права власності на нерухоме майно за адресою: вул. Тараса Шевченка, 23, с. Комиші Охтирського району Сумської області, по спадковій справі №17/2018, відкритої після смерті ОСОБА_4, до вирішення позовних вимог по суті.

Як на підставу звільнення від сплати судового збору представник позивача посилається на те, що вона являється особою похилого віку, пенсіонером, ветераном праці України, дитиною війни та отримує мізерну пенсію.

За приписами п. 1 і 2 ст. 8 Закону України №3674-VI від 08.07.2011року «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 136 Цивільного процесуального кодексу України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Підставою для вчинення цивільним судом дій, зазначених у статті 8 Закону України «Про судовий збір», є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Вказаною нормою передбачено право суду, а не його обов'язок щодо відстрочення сплати судового збору, при цьому, статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, виходячи з вимог статті 136 Цивільного процесуального кодексу України покладається на особу, яка звертається з відповідним клопотанням.

Проте представником позивача доказів на підтвердження відсутності коштів до позовної заяви не долучено, а саме лише посилання на складне фінансове становище не може бути підставою для звільнення від сплати судового збору.

Крім того, позивачем додано до позову квитанції про сплату судового збору за позовні вимоги про встановлення факту родинних відносин, визнання заповіту недійсним, визнання права власності на майно, за заяву про забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України», зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне клопотання представника позивача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 5 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Пунктом 3 частини 3 статті 175 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено одну вимогу в порядку окремого провадження, одну вимогу немайнового характеру та дві вимоги майнового характеру.

Відповідно до розяснень викладених в п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, якщо в позовній заяві об'єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов'язаних між собою, то, враховуючи, що об'єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (пункт 10частини першої статті 80 ЦПК). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 176 Цивільного процесуального кодексу України, ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується; у позовах про визнання права власності на майно вартістю майна.

Позивачем заявлено майнову вимогу про стягнення з Комишанської сільської ради Охтирського району та її виконавчого комітету моральну шкоду в сумі 170 тис. грн. та майнову вимогу про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Проте позивачем в порушення п. 3 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, не зазначено ціну позову в повному обсязі. Так, позивачем зазначено ціну позову лише за вимогу про визнання права власності на майно в порядку спадкування, виходячи із вартості майна 64 409 грн.

Згідно квитанцій про сплату судового збору, позивачем сплачено 352,40 грн. за вимогу про встановлення факту родинних відносин, 704,80 грн. за вимогу майнового характеру, 704,80 грн. за вимогу про визнання права власності та 352,40 грн. за заяву про забезпечення позову.

Тобто позивачем не в повному обсязі сплачено судовий збір за вимоги майнового характеру.

Таким чином, позивачу слід визначити ціну позову та доплати судовий збір за ставкою: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на рахунок: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м. Київ/22030106, Код за , Банк отримувач: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, р/о 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: судовий збір за позовом ОСОБА_1, пункт 2,2.

У відповідності із ч. 1 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху для усунення недоліків та оформлення позовної заяви у відповідності до вимог ст. 175, 177 ЦПК України.

Щодо заяви про забезпечення позову суд зазначає наступне.

За нормами ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, які не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.

Отже, наведені норми процесуального закону вказують на необхідність подання заяви про забезпечення позову у вигляді окремого документа з повним обґрунтуванням відповідно до вимог ЦПК України, а не в якості вимоги, яка міститься в прохальній частині позовної заяви, що зроблено позивачем.

В порушення вимог ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову не містить зазначення:

ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а саме Охтирської районної державної нотаріальної контори.

За нормами ч. 9 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на вказані вимоги законодавства, подана заява позивача про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.

В той же час, оскільки заява про забезпечення позову не була оформлена позивачем окремим документом, а визначена окремою вимогою в прохальній частині позовної заяви, що унеможливлює виконання вимог законодавства щодо повернення заяви заявнику, необхідно вважати таку заяву повернутою.

Разом з тим, суд вважає за необхідне розяснити позивачу та її представнику наступне.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

В справах про визнання права власності в порядку спадкування відповідачами мають бути інші спадкоємці, які прийняли спадщину.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 просить визнати недійсним заповіт №399 від 27.12.2017 року складний на території Комишнаської сільської ради Охтирського району на імя ОСОБА_5, однак до участі в справі останнього не залучено, оскільки рішення в справі може вплинути на його права та обовязки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 153, 175, 185, 260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання заповіту недійсним, визнання права власності на майно, стягнення моральної шкоди, залишити без руху, надавши позивачу строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення викладених в ухвалі недоліків.

Розяснити ОСОБА_1, що в разі невиконання вимог ухвали до вказаного терміну, заява буде вважатися неподаною і підлягатиме поверненню заявнику.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову щодо встановлення факту, що має юридичне значення, визнання заповіту недійсним, визнання права власності на майно, стягнення моральної шкоди, вважати повернутою заявнику.

Повернути ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1) сплачений судовий збір у сумі 352 грн. 40 коп. за квитанцією №0.0..1 від 06.07.2018 року.

Ухвала суду в частині повернення заяви про забезпечення позову може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Суддя: Р.В. Сидоренко