АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
і м е н е м У к р а ї н и
10 липня 2018 року м. Херсон
провадження №22-з/791/46/18
Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,
суддів: Пузанової Л.В.,
секретар Пісоцька Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні заяву ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю,
13 червня 2018 року ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_3 звернувся до суду заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа , яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю, в якій просив розподілити між сторонами судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правову допомогу, понесених ОСОБА_2.
Заява мотивована тим, що суд апеляційної інстанції вирішивши справу по суті позовних вимог, не вирішив питання про судові витрати, а саме не розподілив судові витрати, які складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи до яких віднесені витрати на професійну правничу допомогу.
На підтвердження витрат надав копію квитанцію на 10 000 грн /а.с.205/ не посвідчену належним чином, також не підтвердивши її оригіналом з переліком наданих послуг /а.с.208/.
У судовому засіданні ОСОБА_4 заперечував проти задоволення заяви та ухвалення у справі додаткового рішення.
Заслухавши доповідь судді- доповідача, пояснення представника позивача, відповідача, колегія суддів вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, у грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю, в якому просила суд зобовязати ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні загальною спільною та приватною власністю шляхом зобовязання його придбати кроликів з балкону загального користування, зняти замки з балконних дверей для забезпечення вільного доступу на балкон, зобовязати відповідача відремонтувати пошкоджену ним підлогу біля туалету та знести самовільно зведений санвузол, стягнути з ОСОБА_4 на її користь судові витрати в розмірі 487 грн 20 коп.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 01 березня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю відмовлено.

На рішення суду першої інстанції позивачем була подана апеляційна скарга.

Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 05 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 березня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні спільною приватною власністю шляхом зобовязання прибрати кролів з балкону загального користування скасовано, ухвалено нове.

Зобовязано ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні спільною приватною власністю поклавши на нього обовязок прибрати з балкону загального користування розташованого на третьому поверсі будинку №45 по вул. Рішельєвській в м. Херсоні клітки для розміщення тварин-кролів. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Згідно з вимогами статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції зокрема складається з резолютивної частини із зазначенням: нового розподілу судових витрат, понесених у звязку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Отже, відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до вимог статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з вимогами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Документально квитанціями, наявними в матеріалах справи підтверджується, що позивачем за подання позову сплачено судовий збір в сумі 51 грн. (а.с.2), за подання апеляційної скарги судовий збір в сумі 730 грн 80 коп.(а.с.160,167)

Відповідно до абзацу другого пункту 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

За таких обставин та враховуючи те, що під час винесення постанови від 05 червня 2018 року про часткове задоволення позову немайнового характеру апеляційним судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити заяву ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_3 та ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 половину документально підтверджених витрат по сплаті судового збору у розмірі 365 грн.50 коп (51 грн ( за подання позову до суду) + 730 грн 80 коп (за подання апеляційної скарги) :2).

У суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_3 не ставив питання щодо відшкодування судових витрат понесених ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу, апеляційна скарга також не містить вимог про стягнення судових витрат /а.с.159/, документів необхідних для вирішення судом такого питання матеріали справи не містили та під час розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_3 суду апеляційної інстанції їх не надавав, а отже питання розподілу понесених судових витрат на професійну правничу допомогу не могло вирішуватися внаслідок чого відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення про задоволення заяви ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_3 в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Також, відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

ОСОБА_3 не подавав до суду у встановлений строк докази сплати витрат, які ОСОБА_2 сплатила у звязку з розглядом справи.

Керуючись ст.ст.141, 270 ЦПК України,

постановив:

Заяву ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 365 грн 50 коп (триста шістдесят пять гривень 50 коп).

В ухваленні додаткового рішення про задоволення заяви ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_3 в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Склярська

Судді: Л.В.Пузанова

ОСОБА_1

Повний текст додаткової постанови складено 12 липня 2018 року

Суддя І.В. Склярська