ПОСТАНОВА

Іменем України

18 липня 2018 року м. Кропивницький

справа № 396/358/17

провадження № 22-ц/781/711/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Єгорової С.М., Письменного О.А.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1;

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3;

третя особа - Новоукраїнська державна нотаріальна контора.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2018 року, у складі головуючого судді - Шепетько В.І. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Новоукраїнська державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом частково недійсними та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Новоукраїнська державна нотаріальна контора, про виключення з актового запису відомостей про батька та усунення від спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Новоукраїнська державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом частково недійсними.

В обгрунтування позову посилалася, що вона є донькою ОСОБА_4, після розлучення батьків залишилась проживати із матір'ю ОСОБА_5, а батько проживав окремо.

ІНФОРМАЦІЯ_2 її батько ОСОБА_2 помер, на момент смерті він проживав один, при житті заповіт не складав. Після смерті ОСОБА_2 його мати ОСОБА_6 звернулась до Новоукраїнської держнотконтори із заявою про прийняття нею спадщини після смерті сина. На день його смерті залишилось спадкове майно, яке складалось із двох земельних ділянок та житлового будинку, вартість 1/2 частини якого становить 67809,50 грн. На момент смерті батька ОСОБА_1 була неповнолітньою, а тому вважається такою, що прийняла спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6, (яка є бабою позивача), померла. Після її смерті до Новоукраїнської держнотконтори звернулися із заявою про прийняття спадщини її діти - донька ОСОБА_3 і син - ОСОБА_2 та позивач - ОСОБА_1

Вважає, що фактом неотримання позивачем частки належного по закону майна після смерті її батька було істотно порушено її майнові права, а тому просить визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом спадкоємця - ОСОБА_6 на земельну ділянку НОМЕР_1 площею 4,68 га, розташованої на території Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району, належної спадкодавцю ОСОБА_2, свідоцтво про право на спадщину за законом спадкоємця ОСОБА_6 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1, належної спадкодавцю ОСОБА_2, свідоцтво про право на спадщину за законом спадкоємця ОСОБА_6 на житловий будинок із господарськими будівлями за АДРЕСА_1 в частині 1/2 частки права власності на успадковане майно.

Позивач просила визнати за нею право власності на вищезазначене майно в порядку спадкування за законом.

У квітні 2017 року під час розгляду справи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися з зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Новоукраїнська державна нотаріальна контора, про виключення з актового запису відомостей про батька та усунення від спадкування.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви посилались на те, що мати позивача перебувала в шлюбі із померлим ОСОБА_2, їх братом, після народження дитини ОСОБА_1 вона залишила його, так як мала намір створити іншу сім'ю із біологічним батьком дочки .

Вказували, що їх померлий брат - ОСОБА_2 не знав, що він записаний батьком позивача ОСОБА_1, не визнавав її дочкою, не спілкувався із нею та не надавав їй допомоги на утримання (добровільно або в примусовому порядку - аліменти).

Позивачу відомо, що померлий ОСОБА_2 не є її біологічним батьком, а тому її мати як законний представник не зверталась із заявою про прийняття спадщини.

Просили відмовити у задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задовольнити, яким виключити відомості з актового запису про народження ОСОБА_1 у графі - батько ОСОБА_4 та усунути ОСОБА_1 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Новоукраїнська державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом частково недійсними задоволено.

Визнано недійсними свідоцтва в частині 1/2 частки права власності на успадковане майно:

про право на спадщину за законом спадкоємиці ОСОБА_6 на земельну ділянку НОМЕР_1, площею 4,68 га, розташованої на території Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, належної спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі державного акту серії НОМЕР_2, виданого Новоукраїнською районного державною адміністрацією 30.03.2002 року;

про право на спадщину за законом спадкоємиці ОСОБА_6 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,15 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, належної спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватно власності серії НОМЕР_3;

про право на спадщину за законом спадкоємиці ОСОБА_6 на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за АДРЕСА_1, належного спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори 08.11.2010 року за №2637.

Визнано право власності за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом на 1/2 частку спадкового майна.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та про задоволення зустрічного позову. Зазначає, що судом першої інстанції не в повному обсязі були з'ясовані обставини справи та не в повному обсязі було досліджено, яке саме спадкове майно позивач бажає визнати за собою, де місцезнаходження такого майна, не була досліджена спадкова справа після смерті ОСОБА_6 Також, посилається на те, що позивач не є рідною дочкою померлого ОСОБА_2, оскаржити батьківство за життя він не міг, оскільки він не знав, що його записали батьком ОСОБА_1 про що було зроблено відповідний актовий запис, зареєстрований належним чином. Не погоджується також з висновком суду, що вона та її брат не мають права на оспорювання батьківства померлого - ОСОБА_2 Вважає, що позивач не має права на спадщину.

Відзивів від учасників справи не надійшло.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідачів, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, пояснення представника позивача, який просив відмовити у її задоволенні, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про відмову у задоволенні апеляційної скарги з таких підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 послався на те, що вона є спадкоємицею першої черги після смерті ОСОБА_2 За життя ОСОБА_2 не заперечував і не оскаржував, що він не є батьком ОСОБА_1. На час смерті ОСОБА_2, позивач була неповнолітньою, а тому вважається, що вона прийняла спадщину, а її законні представники не подавали заяви про відмову від спадщини. Судом визнано, що позивач фактично є співвласником спірного майна після смерті ОСОБА_2, а тому вона має право на 1/2 частину такого майна.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції послався на його необгрунтованість та недоведеність.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи з наступного.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Рівному Новоукраїнського району (том 1 а.с. 6-10). Батьками у свідоцтві про народження записані батько ОСОБА_4 і мати ОСОБА_5.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 1 а.с.11), на момент своєї смерті він був зареєстрований в АДРЕСА_1 та проживав один (а.с.66).

Заповіту за життя ОСОБА_2 не склав.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 стала його мати ОСОБА_6 ( том 1 а.с. 12-19).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6, заповіту за життя вона не склала.

Після смерті ОСОБА_6 спірне спадкове майно успадкували порівну відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (а.с. 67-83).

Згідно актового запису про народження позивачки ОСОБА_1 №20 від 06.05.1996 року (а.с.114), від імені батька ОСОБА_4 мається підпис про реєстрацію народження дитини.

З висновку судової почеркознавчої експертизи №1125/1126/17-27 від 12.12.2017 року вбачається, що підпис від імені ОСОБА_4 у записі акту про народження №20 від 06.05.1996 року виконаний не самими ОСОБА_2, а іншою особою ( том 1 а.с. 194-197).

Зі спадкової справи №14/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 вбачається, що з заявами 01.02.2016 року про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 звернулися ОСОБА_3 - дочка, ОСОБА_2 - син, а 02.02.2016 року звернулася з заявою ОСОБА_1 - онука (том 1 а.с.120,121,122).

Згідно положень ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.ст. 1216-1217).

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. ч. 4,5 ст.1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 6 Сімейного кодексу України, встановлено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років (стаття 31 Цивільного Кодексу України), неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (стаття 32 Цивільного Кодексу України).

Згідно ч.ч. 3,4 ст.1173 ЦК України, неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування. Батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування.

Суд першої інстанції правильно дослідив та встановив, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4, а тому до врегулювання правовідносин із приводу визначення її походження слід застосовувати відповідні положення Кодексу про шлюб та сім'ю, що був чинним до 01 січня 2004 року.

Виходячи з положень ст. 56 Кодексу про шлюб і сім'ю, які були чинними на момент народження ОСОБА_1, а також норми діючого Сімейного кодексу України, суд першої інстанції дійшов висновку, що для особи, яка записана батьком дитини, встановлено однорічний строк для оспорювання батьківства з дня, коли вона дізналась про те, що не являється батьком. Після смерті цієї особи оспорити батьківство можуть інші особи, а саме дружина, батьки й діти.

З пояснень свідків та інших письмових доказів у справі встановлено, що померлий ОСОБА_2 за життя знав про те, що він не є батьком ОСОБА_1, але не оскаржував факт батьківства відносно позивача.

У судовому засіданні суду першої інстанції були допитані свідки, які підтвердили, що померлому ОСОБА_2 було відомо, що він не є біологічним батьком - ОСОБА_1

Після смерті ОСОБА_2 його мати - ОСОБА_6 не оспорювала його батьківство відносно позивача .

Таким чином, відповідачі не відносяться до кола осіб, які можуть оскаржити батьківство свого померлого брата, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов про виключення актового запису, що підтверджує батьківство ОСОБА_2, а як наслідок усунення позивача від спадкування є безпідставним і необгрунтованим.

Крім того ні Кодекс про шлюб і сім'ю, який був чинний на момент народження позивача, ні чинний Сімейний кодекс України не містять правової норми оскарження батьківства спадкоємцями другої черги, яким є відповідачі у справі, а також щодо особи, яка досягла повноліття.

На час звернення відповідачів до суду із зустрічним позовом позивач у справі досягла повноліття, а тому у розумінні чинного СК України - не є дитиною.

Померлий ОСОБА_2 фактично є батьком ОСОБА_1, оскільки батьківство не оспорювалося, а тому позивач належить до першої черги спадкоємців.

Позивач, на день смерті ОСОБА_2, була неповнолітньою, а тому вважається, що вона прийняла автоматично спадщину за законом.

Судом досліджено, що відмови від спадщини законними представниками ОСОБА_1 не подавалися.

ОСОБА_1 є фактично співвласником спірного спадкового майна після смерті батька ОСОБА_2, а тому її вимоги про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, видані після смерті ОСОБА_2 на ім'я його матері - ОСОБА_6 є обґрунтованими.

Суд першої інстанції правильно визнав недійсними в частині 1/2 частки права власності на успадковане майно та визнав право власності за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом на 1/2 частку спадкового майна.

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Кіровоградської області, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена - 23.07.2018 року.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Судді: О.А. Письменний

С.М. Єгорова