Постанова

Іменем України

02 липня 2018 року

м. Київ

справа № 714/254/16-ц

провадження № 61-22699св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Герцаївська районна рада Чернівецької області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 04 грудня 2017 року у складі судді Козловської Л. Д. та постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 22 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Одинака О. О., Владичана А. І., Половінкіної Н. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Герцаївської районної ради Чернівецької області про визнання протиправним та скасування рішення районної ради, поновлення на роботі.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до наказу Управління охорони здоров'я від 28 жовтня 1998 року він працював на посаді головного лікаря Герцаївської центральної районної лікарні. Рішенням Герцаївської районної ради від 16 жовтня 2003 року № 74-08/03 його призначено керівником об'єкта спільної власності територіальних громад сіл та міст району головним лікарем Центральної районної лікарні. Рішенням Герцаївської районної ради від 22 березня 2016 року його звільнено з посади з мотивацією, що у нього відсутній укладений трудовий договір з Герцаївською районною радою Чернівецької області.

Вважав рішення районної ради та його звільнення з роботи незаконним, оскільки він був прийнятий на посаду за безстроковим трудовим договором, а тому укладення з ним контракту не є обов'язковим та залежить лише від його волевиявлення.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 просив суд визнати протиправним та скасувати рішення VI сесії VIІ скликання Герцаївської районної ради від 22 березня 2016 року № 26-06/16 «Про звільнення ОСОБА_4 з посади головного лікаря Герцаївської центральної районної лікарні» та поновити його на роботі на посаді головного лікаря Герцаївської центральної лікарні з 22 березня 2016 року.

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 13 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 13 червня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення VI сесії VIІ скликання Герцаївської районної ради від 22 березня 2016 року № 26-06/16 «Про звільнення ОСОБА_4 з посади головного лікаря Герцаївської центральної районної лікарні».

Поновлено ОСОБА_4 на роботі на посаді головного лікаря Герцаївської центральної лікарні з 22 березня 2016 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_4 на роботі звернуто до негайного виконання.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12 липня 2017 року касаційну скаргу Герцаївської районної ради Чернівецької області задоволено частково.

Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 13 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 13 червня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 04 грудня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач належним чином був попереджений про зміну істотних умов його праці, однак протягом двох місяців після дати його попередження не надав свою згоду на продовження роботи у змінених істотних умовах праці, доказів протилежного позивачем надано не було, тому відповідачем правомірно прийнято рішення про припинення трудового договору з ОСОБА_4за пунктом 6 статті 36 КЗпП України.

Постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 22 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 04 грудня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дослідив усі обставини справи, які є істотними для правильно вирішення спору, та ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

При цьому, апеляційний суд спростував усі доводи апеляційної скарги.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не врахували, що відповідач не мав наміру укладати з ним новий контракт.

Вказує, що у наданому йому листі від 28 грудня 2015 року відповідач не попередив його про те, що у разі відмови від укладення контракту, трудовий договір буде припинено на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України.

На думку особи, що подала касаційну скаргу, укладення з ним контракту не є обов'язковим та залежить лише від його волевиявлення, оскільки він був прийнятий на роботу до 01 січня 2012 року, коли такий контракт став обов'язковим для осіб, які призначаються на посади керівників закладів охорони здоров'я.

У червні 2018 року Герцаївська районна рада Чернівецької області подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому вказує на те, що доводи касаційної скарги, є безпідставними, та досліджувалися судами попередніх інстанцій. Вказує, що рішенням районної ради від 31 жовтня 2016 року Герцаївську центральну районну лікарню було ліквідовано.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Пунктами 3 та 4 статті 32 КЗпП України передбачено, що у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Відповідно до частини дев'ятої статті 16 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров'я» керівники державних, комунальних закладів охорони здоров'я призначаються на посаду шляхом укладення з ними контракту строком від трьох до п'яти років. Якщо після закінчення строку дії контракту трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія контракту вважається продовженою відповідно до закону. Порядок укладення контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров'я та типова форма такого контракту затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Встановивши, що позивач належним чином був попереджений про зміну істотних умов його праці, однак протягом двох місяців після дати його попередження не надав свою згоду на продовження роботи у змінених істотних умовах праці, суди дійшли правильного висновку про те, що відповідач правомірно прийняв рішення про припинення трудового договору з ОСОБА_4 за пунктом 6 статті 36 КЗпП України.

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що відповідач не мав наміру укладати з ним новий контракт.

Судами було правильно встановлено, що 15 жовтня 2015 року ОСОБА_4 подав заяву на укладення із ним трудового контракту.

04 грудня 2015 року голова Герцаївської районної державної адміністрації направив Герцаївській районній раді Чернівецької області проект контракту для його укладення з керівником комунального закладу охорони здоров'я.

11 грудня 2015 року районна рада винесла проект рішення «Про укладення контракту з головним лікарем Герцаївської центральної районної лікарні».

Таким чином, такі дії відповідача можуть свідчити про намір Герцаївської районної ради Чернівецької області укласти із позивачем контракт відповідно до діючого законодавства.

21 грудня 2015 року відбулось засідання колегії районної ради, на якій розглядалася заява ОСОБА_4 від 15 жовтня 2015 року та був сформований проект порядку денного чергової сесії районної ради, яка відбулась 30 грудня 2015 року, до якого включено питання «Про укладення контракту з головним лікарем Герцаївської центральної районної лікарні».

Разом з тим, 22 грудня 2015 року ОСОБА_4 відкликав свою заяву та усі подані до неї документи.

Враховуючи наведене, суди обґрунтовано вважали, що такі дії ОСОБА_4 відповідач правомірно розцінив, як відмову від укладення контракту.

Доводи ОСОБА_4 про те, що у наданому йому листі від 28 грудня 2015 року відповідач не попередив його про те, що у разі відмови від укладення контракту , трудовий договір буде припинено на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України, є безпідставними, оскільки у листі Герцаївська районна рада Чернівецької області від 28 грудня 2015 року № 01-23/326, який адресовано ОСОБА_4 на його заяву від 22 грудня 2015 року про повернення заяви про надання згоди на укладення контракту та отримано ним 29 грудня 2015 року, зазначено, що працівники, які відмовилися від підписання контракту, підлягають звільненню відповідно до пункту 6 статті 36 КЗпП України (відмова від впровадження роботи у зв'язку із змінами істотних умов праці).

Апеляційний суд слушно відхилив і аналогічні з доводами касаційної скарги ОСОБА_4 доводи його апеляційної скарги про те, що укладення з ним контракту не є обов'язковим та залежить лише від його волевиявлення, пославшись на частину дев'яту статті 16 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров'я» та вказавши, що на виконання зазначеного положення Герцаївською районною радою Чернівецької області прийнято рішення 27 травня 2014 року № 32-21/14 «Про затвердження Положення про Порядок призначення та звільнення з посади керівників об'єктів спільної власності територіальних громад сіл та міста Герцаївського району». Пунктом 3 цього рішення керівників підприємств, установ, закладів, що належать до спільної власності громад сіл та міста Герцаївського району, які на час прийняття цього положення, працюють на умовах безстрокових трудових договорів або контрактів, було зобов'язано протягом 2-х місяців з дати прийняття рішення про затвердження Положення, укласти строкові трудові договори або контракти (для закладів охорони здоров'я та підприємств) з районною радою без додаткового затвердження на сесії районної ради.

Таким чином, наведені доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Інших доводи, які б вказували на незаконність та необґрунтованість судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій касаційна скарга не містить.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4залишити без задоволення.

Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 04 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 22 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк