Справа № 361/4783/16-ц Головуючий у І інстанції Сердинський В. С.
Провадження № 22-ц/780/2322/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 42 05.07.2018
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 липня 2018 року м. Київ
Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Журби С.О.,
суддів Лівінського С.В., Сержанюка А.С.,
за участю секретаря Тимошевської С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Київській області, відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців Васильківської районної державної адміністрації Київської області, товариство з обмеженою відповідальністю «Благобудконсалт», про визнання інформації недостовірною, скасування технічного паспорту на будинок та декларації про готовність обєкту до експлуатації, рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок,
У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивувала наступним:
28 січня 2015 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області були встановлені преюдиційні факти, що саме вона разом з ОСОБА_4 з 2003 року почала будувати будинок та з 2005 року почала проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказані обставини підтверджуються актом від 19.08.2013 р., складеним депутатом Погребської сільської ради Броварського району, копією довідки про вартість виконаних підрядних робіт, копією договору підряду від 08 вересня 2003 року, укладеного між ТОВ «Євросклад» та ОСОБА_3 та документами про оплату за виконання підрядних робіт.
26.10.2006 року земельні ділянки, на яких розташований будинок, були подаровані ОСОБА_2 її цивільному чоловіку ОСОБА_4 У подальшому договір дарування рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.03.2012 року було визнано недійсним.
Позивач вказувала, що вона проживає в будинку без реєстрації права власності, так як земельна ділянка, на якій він розташований належить з 2013 року на праві власності відповідачу. Будинок вона будувала за згодою власника земельної ділянки, як передбачено чинним законодавством. Згода власника (на момент будівництва це була ОСОБА_2Є.) підтверджується тим, що з 2003 року відповідач жодного разу не заявляла претензій або незгоди з таким будівництвом. Також в подальшому жоден власник земельної ділянки не заперечував проти наявності її будинку на земельній ділянці. Вона повністю оплачує всі витрати на утримання будинку з 2005 року і по сьогоднішній день. Відповідач не проживає в спірному будинку.
Позивач зазначала, що їй стало відомо, що 30.10.2015 року відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців Васильківської районної державної адміністрації Київської області її будинок було зареєстровано за ОСОБА_2. Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Київській області було зареєстровано декларацію про готовність обєкту до експлуатації. При цьому, вказані в декларації загальна та житлова площа, кількість кімнат та забудовник не відповідають дійсності.
Документи відповідачем були зроблені фіктивно, була надана недостовірна інформація для виготовлення технічного паспорту на будинок, реєстрації декларації про готовність обєкту до експлуатації та реєстрації права власності.
Позивач вказувала, що спірний жилий будинок будувала вона разом з ОСОБА_4 Технічний паспорт, наданий реєстратору, та декларація про готовність обєкту до експлуатації містять недостовірну інформацію.
У звязку з наведеним позивач просила суд визнати недостовірною інформацію, яка була надана ОСОБА_2 для реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації та для реєстрації права власності на будинок, розташований за адресою: вул. Гагаріна, 16-Б, село Погреби, Броварського району Київської області, визнати недійсним та скасувати технічний паспорт на будинок №16-Б по вулиці Гагаріна в селі Погреби Броварського району Київської області, виготовлений ТОВ «Благобудконсалт», скасувати реєстрацію декларації про готовність спірного обєкта до експлуатації, та скасувати рішення реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, індексний номер 46615846 від 30.10.2015 року про реєстрацію права власності на спірний будинок за ОСОБА_2.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Скасувано рішення реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, індексний номер 46615846 від 30.10.2015 року про реєстрацію права власності на будинок № 16-Б по вулиці Гагаріна в селі Погреби Броварського району Київської області за ОСОБА_2. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Обґрунтував скаргу тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо наявності розбіжностей у документах на спірний будинок та порушення прав ОСОБА_3 Вказує, що при реєстрації права власності на будинок за ОСОБА_2 було дотримано вимог законодавства України, прав позивача порушено не було. Вважає висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Як було встановлено в ході розгляду справи, 30.10.2015 р. право власності на спірний будинок №16-Б по вулиці Гагаріна в селі Погреби Броварського району Київської області було зареєстроване за відповідачем на підставі реєстрованої Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Київській області декларації за №КС 05 від 25.08.2015 р. про готовність обєкту до експлуатації. Таким чином реєстрація права на спірне домоволодіння за відповідачем було здійснене за процедурою реєстрації права власності за особою, що здійснила будівництво нового обєкту нерухомості та ввела його в експлуатацію відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства №79 від 24 квітня 2015 року.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2015 року, залишеного без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 17 березня 2015 року та ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року, встановлено, що на земельних ділянках з кадастровими номерами :01:017:0010 та :01:017:0009, які розташовані в Київській області, Броварському районі, с. Погреби, вул. Гагаріна 16-Б, та належать на даний час ОСОБА_2, громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у 2003 році розпочали будівництво житлового будинку, в якому з 2005 року почали проживати.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зважаючи на викладене, факт будівництва спірного будинку не ОСОБА_2 а ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є преюдиційним та не потребує нового доведення. За таких умов зазначені відповідачем при введенні будинку в експлуатаціювідомості про те, що саме вона здійснила будівництво спірного будинку, не відповідають дійсності, відтак правові підстави для реєстрації за нею права власності на спірний обєкт відсутні.

В ході розгляду справи було встановлено, що відповідач є власником земельних ділянок, на яких розташований спірний будинок.

Положеннями ст. 376 ЦК України встановлено порядок визнання права власника на самочинно збудоване на його землі нерухоме майно. Зокрема на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. При цьому особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником земельної ділянки, на якій воно розміщене.

З аналізу даної норми вбачається, що власник земельної ділянки може набути право власності на нерухомість, самочинно збудовану на його землі, однак лише за відповідним рішенням суду, а не шляхом введення обєкту в експлуатацію як побудоване ним самим, як те здійснила відповідач в даному випадку. В той же час, як було встановлено в ході розгляду апеляційної скарги, з відповідним позовом до суду відповідач не зверталася, рішення суду з цього приводу не приймалося. За таких умов суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків про задоволення вимоги про скасування рішення про реєстрацію права власності на спірний будинок за відповідачем, з якими погоджується й колегія суддів апеляційного суду, та які не спростовуються доводами апеляційної скарги відповідача.

З урахуванням викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов до правильного рішення по суті спору.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив його з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: С.В. Лівінський

ОСОБА_5