Справа № 305/780/13-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 липня 2018 року м. Ужгород

апеляційний суд Закарпатської області у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: Куштана Б.П., Джуги С.Д.,

з участю секретаря судового засідання: Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Рахівського районного суду, постановлену 16 квітня 2018 року головуючим суддею Тулик І.І. по справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Рахівський РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про зупинення виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню, -

встановив:

У січні 2017 року ОСОБА_11, яка діє в інтересах ОСОБА_2 звернулася у суд із заявою, в якій просить визнати виконавчий лист № 305/780/13 від 27.05.2015 року таким, що не підлягає виконанню та зупинити виконавче провадження з виконання рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 27.05.2015 року. Подану заяву мотивує тим, що у провадженні старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Рахівського РУЮ ОСОБА_12 перебуває виконавче провадження ВП №47907247, ВП №47906866, ВП №47907094 про зобов'язання ОСОБА_2 і ОСОБА_13, мешканців квартири №13 у житловому будинку №104 по вул. Вербник у м. Рахові відновити горище даного будинку до попереднього стану, шляхом знесення самовільно збудованого на горищі мансардного жилого приміщення загальною площею 57,4 кв.м. над однокімнатною квартирою №13 цього житлового будинку. Дане виконавче провадження відкрите на підставі рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 27.05.2015 року.

Так, відповідно до зазначеного рішення було зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_13 усунути перешкоди в користуванні горищем житлового будинку №104 по вул. Вербник у місті Рахові, що належить мешканцям будинку на праві спільної сумісної власності. Зобов'язано зазначених осіб відновити горище даного будинку до попереднього стану, шляхом знесення самовільно збудованого на горищі мансардного приміщення, загальною площею 57,4 кв.м. над однокімнатною квартирою №13 цього будинку. Відповідно до свідоцтва про право власності на майно ОСОБА_2 та ОСОБА_13 являлися співвласниками зазначеної квартири. Шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду про визначення порядку користування майном та виділ часток у натурі між співвласниками не існує, оскільки з таким позовом до суду ніхто зі співвласників квартири не звертався. Станом на день винесення судового рішення ОСОБА_13 та ОСОБА_2 не є власниками квартири №13, оскільки 16.11.2013 року зазначене нерухоме майно перейшло у власність іншої особи, а ОСОБА_2 у даній квартирі лише зареєстрована. Таким чином, обов'язок заявниці за виконавчим документом відсутній. У разі добровільного виконання рішення суду з боку ОСОБА_2 буде порушено право власника зазначеної квартири, а тому такий виконавчий лист не підлягає виконанню.

Ухвалою Рахівського районного суду від 25.01.2017 року в задоволенні заяви відмовлено.

Вказана ухвала скасована ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 01.06.2017 року та передана до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвалою Рахівського районного суду від 16.04.2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про зупинення виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_2 оскаржила її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви. В обґрунтування скарги посилається на те, що її обовязок по виконанню оскаржуваного виконавчого документу відсутній, так як вона не являється власником квартири та виконання нею рішення суду порушить права дійсного власника квартири. Вважає, що судом не взято наведене до уваги та безпідставно відмовлено у заяві.

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 подали відзив на апеляційну скаргу в якому просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін, оскільки ОСОБА_2 не навела жодних підстав, для задоволення поданої нею заяви.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України розгляд справи слід проводити за відсутності заявниці ОСОБА_2, та її представника ОСОБА_11, які повторно не зявились у судове засідання, незалежно від причин неявки.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції чинній з 15 грудня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з її безпідставності.

З даним висновком повністю погоджується колегія суддів, оскільки такий ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Обовязковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно з положеннями ст. 369 ЦПК України (в редакції чинній станом на звернення із вказаною заявою), суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України (в редакції чинній з 15 грудня 2017 року) суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 2 ст. 432 ЦПК України встановлено, що суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №47907094 від 19.06.2015 року, на виконанні відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 305/780/13-ц, виданий 16.06.2015 року, на підставі рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 27.05.2015 року в справі за позовом ОСОБА_14, ОСОБА_8, ОСОБА_15, ОСОБА_9, ОСОБА_16, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_17 до ОСОБА_2 та ОСОБА_13 про усунення перешкод у користуванні власністю та відновлення становища, яке існувало до порушення права спільної сумісної власності на житловий будинок, за яким ОСОБА_2 та ОСОБА_13 повинні усунути перешкоди в користуванні горищем житлового будинку №104 по вул. Вербник у м. Рахові Закарпатської області, що належить мешканцям будинку на праві спільної сумісної власності. Також зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_13 відновити горище даного будинку до попереднього стану, шляхом знесення самовільно збудованого на горищі мансардного приміщення, загальною площею 57,4 кв.м. над однокімнатною квартирою №13 цього будинку.

ОСОБА_2, звернувшись у суд із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, вважає, що її обовязок за виконавчим листом, виданим на виконання рішення Апеляційного суду Закарпатської області, повністю відсутній, оскільки заявник не являється власником спірної квартири, ще з листопада 2013 року, та є тільки зареєстрованою в даному житлі.

Зокрема, відповідно до договору дарування від 16.11.2013 року квартира АДРЕСА_1, зареєстрована за ОСОБА_18. Однак, апеляційний суд, перевіряв позовні вимоги на час їх заявлення й відносно осіб, які є сторонами у спорі, та в межах доводів апеляційної скарги. Оскільки, укладення правочину між ОСОБА_13, ОСОБА_2 та ОСОБА_18 мало місце після ухвалення рішення судом першої інстанції, яке не набуло законної сили, а також те, що ОСОБА_18 не виступала стороною в даному спорі то факт належності права власності на час апеляційного розгляду іншій особі не стороні спору не являлося правовою підставою для не задоволення позовних вимог позивачів до попередніх власників, якими являлися відповідачі, так як дії останніх були незаконними. Крім того, право власності інших осіб на квартиру АДРЕСА_2, оспорюється в суді.

Суд першої інстанції вірно встановив, що у поданій заяві ОСОБА_2 фактично оспорює законність рішення суду, а не виданий виконавчий лист, а тому наведені докази не можуть бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Посилання апелянта на те, що у разі добровільного виконання нею рішення суду буде порушено право власника спірної квартири, до уваги колегією суддів не береться, оскільки така особа вправі сама звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Суд першої інстанції також вірно відмовив у задоволенні вимоги ОСОБА_2 щодо зупинення виконавчого провадження, оскільки, підстави передбачених ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадженні", відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального чи матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається.

За таких обставин, апеляційну скаргу, відповідно до ст. 375 ЦПК України, слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Враховуючи наведене та керуючись приписами статей 367, 374, 375, 381, 382 і 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Ухвалу Рахівського районного суду від 16 квітня 2018 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 20 липня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді