Головуючий суду 1 інстанції -Фастовець В.М.
Доповідач -Дронська І.О.
Справа № 415/4575/18
Провадження № 22ц/782/660/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 року м.Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Дронської І.О.,

суддів: Гаврилюка В.К., Стахової Н.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_2

відповідач Державне підприємство «Первомайськвугілля»

третя особа директор Відокремленого підрозділу шахта «Гірська» Державного підприємства «Первомайськвугілля» Одинцов Дмитро Олександрович

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України) справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 20 червня 2018 року постановлену у складі судді Фастовець В.М. в м. Лисичанську Луганської області, 20.06.2018року,

за позовною заявою ОСОБА_2 до Державного підприємства «Первомайськвугілля» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, третя особа директор Відокремленого підрозділу шахта «Гірська» Державного підприємства «Первомайськвугілля» Одинцов Дмитро Олександрович

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Первомайськвугілля» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, третя особа директор Відокремленого підрозділу шахта «Гірська» Державного підприємства «Первомайськвугілля» Одинцов Д.О.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 20.06.2018 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Первомайськвугілля» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, третя особа директор Відокремленого підрозділу шахта «Гірська» Державного підприємства «Первомайськвугілля» Одинцов Д.О., передано за підсудністю на розгляд Попаснянському районному суду Луганської області на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, оскільки заявником будь-якого документального підтвердження перереєстрації з непідконтрольної території України на території, що відноситься до юрисдикції Лисичанського міського суду Луганської області не надано.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, позивачем ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність обставинам справи скаржник просить апеляційний суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до ч.1 ст. 28 ЦПК України позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Оскільки позивач є внутрішньо переміщеною особою з м.Луганська до м.Лисичанськ, тому і звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області за захистом порушених трудових прав. Висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, оскільки на підтвердження свого місця проживання/перебування позивачем було надано довідку від 16.12.2016 року за № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Яка відповідно до положень ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньопереміщених осіб» засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст.1 цього Закону.

Відповідач та третя особа не скористались своїм правом та відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не направили.

Розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 18.06.2018 року (відповідно до реєстраційного штампу вхідної кореспонденції Лисичанського міського суду Луганської області) ОСОБА_2 звернувся до вказаного суду із позовом до Державного підприємства «Первомайськвугілля» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, третя особа директор Відокремленого підрозділу шахта «Гірська» Державного підприємства «Первомайськвугілля» Одинцов Д.О, долучивши при цьому до позовної заяви документи на підтвердження свого місця проживання, а саме: довідку з місця проживання та про склад сім'ї, підписану головою вуличного комітету та адміністратором Центру надання адміністративних послуг у м.Лисичанську, копію довідки від 16.12.2016 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, крім того було надано копію договору оренди житлового будинку за адресою вул.Свободи, 47, м.Лисичанськ від 28.04.2018 року, а.а.с. 1-6, 31, 34, 36- 38.

Відповідно до ухвали Лисичанського міського суду Луганської області від 20.06.2018 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Первомайськвугілля» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, третя особа директор Відокремленого підрозділу шахта «Гірська» Державного підприємства «Первомайськвугілля» Одинцов Д.О., передано за підсудністю на розгляд Попаснянському районному суду Луганської області на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, оскільки заявником будь-якого документального підтвердження перереєстрації з непідконтрольної території України на території, що відноситься до юрисдикції Лисичанського міського суду Луганської області не надано, а.с. 44-45.

Згідно ст.28 ч.1 ЦПК України позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як вбачається з позовної заяви - відповідач знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 а позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до розпорядження ВССУ №27/0/38-14 від 02.09.2014, підсудність Ленінського районного суду АДРЕСА_3 не змінено.

Ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, що місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місцем проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;

Органом реєстрації є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Довідка про реєстрацію місця проживання - це документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи.

Документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист;

Документ, до якого вносяться відомості про місце перебування, - довідка про звернення за захистом в Україні.

Реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку;

Реєстр територіальної громади - база даних, призначена для зберігання, обробки, використання визначеної цим Законом інформації, що створюється, ведеться та адмініструється органом реєстрації для обліку осіб, які проживають на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Заявником будь-якого документального підтвердження перереєстрації заявника з непідконтрольної території України та на території, що відноситься до юрисдикції Лисичанського міського суду Луганської області не надано.

Довідка, надана заявником на підтвердження його фактичного місця проживання/перебування за адресою: вул. Свободи, 47, м. Лисичанськ, Луганська область, свідчить про взяття позивача на облік як внутрішньо переміщеної особи, тобто про перебування на обліку у УПСЗН Лисичанської міської ради як внутрішньо переміщеної особи. Довідку про реєстрацію місця проживання, яка видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування заявника, останнім не надано.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки до такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Так, відповідно до ч.1 ст.28 ЦПК України позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Позивач у справі ОСОБА_2, згідно довідки від 16.12.2016 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактично проживає за адресою АДРЕСА_4 від 28.04.2018 року.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706-VII від 20.10.2014 року довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної осби на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Згідно з ч.2 ст.20 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» закони та інші нормативно-правові акти України діють в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч.1 ст.14 цього Закону внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Аналізуючи вищевказане можна зробити висновок про наявність у позивача ОСОБА_2, що зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою вул.Свободи, 47, м.Лисичанськ Луганської області, права на звернення із позовом з метою захисту трудових прав до Лисичанського міського суду Луганської області на підставі ч.1 ст.28 ЦПК України

Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

На підставі вищевикладеного, відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст.379 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне, за доводами апеляційної скарги, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 20 червня 2018 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Державного підприємства «Первомайськвугілля» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, третя особа директор Відокремленого підрозділу шахта «Гірська» Державного підприємства «Первомайськвугілля» Одинцов Дмитро Олександрович скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 23.07.2018 року.

Головуючий

Судді: