АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 639/6520/17 Головуючий суддя І інстанції Єрмоленко В. Б.
Провадження № 22-ц/790/3881/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року м. Харків.

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.,

суддів колегії: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 травня 2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованності за кредитним договором

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 07.09.2012 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір б/н відповідач отримав кредит у розмірі 3900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. Проте відповідач належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 30.09.2017 року у розмірі 76260,22 грн., з яких заборгованість за кредитом 3782,49 грн., відсотки за користування кредитом - 65577,69 грн., пеня - 2792,41 грн., а також штрафи: фіксована частина - 500,00 грн., відсоткова складова - 3607,63 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по справі в розмірі 1600,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 травня 2018 року позовні вимоги Публічного Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованності за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 07.09.2012 р. в сумі 3782,49 грн., пеню - 2792,41 грн., судові витрати 1600,00 грн., а всього - 8174 (вісім тисяч сто сімдесят чотири) грн. 09 коп.

В іншій частині у задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати вказане рішення в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вказаних позовних вимог. Судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування скарги зазначили, що в оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції ухвалене без повного, всебічного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вказано, що суду першої інстанції було надано належні докази наявності та розміру заборгованості відповідача перед Банком, - розрахунок заборгованості, копію анкети-заяви ОСОБА_3 від 07.09.2012, тарифи, Умови та правила надання банківських послуг. Зазначено, що відповідачем не було оспорено як факту укладання кредитного договору, його умов, так і розрахунку заборгованості, наданого банком.

Послались на те, що порядок та умови нарахування відсотків за користування кредитними коштами передбачені укладеним між сторонами договором, а тому підлягають стягненню на підставі ст. 1048 ЦК України.

Також, суду апеляційної інстанції представником Банку було надано письмові пояснення до апеляційної скарги, в яких зазначено, що при розрахунку процентів за користування кредитними коштами було допущено арифметичну помилку, та вірний розмір заборгованості за відсотками станом на 30.09.2017 складає 5662, 11 грн.

Відзиву на апеляційну скаргу станом на день винесення постанови суду надано не було.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на зміст та ціну позову, 76260 грн. 22 коп., без повідомленням учасників справи.

Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Положенням п. 8 Перехідних положень до ЦПК України в редакції від 15.12.2017 передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, у даному випадку Апеляційний суд Харківської області.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.09.2012 р. ОСОБА_3 заповнив та підписав заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк». З тексту заяви вбачається, що відповідач виявив бажання отримати платіжну кредитну картку «Універсальна», з встановленням платіжного ліміту 3900,00 грн. Своїм підписом відповідач погодився з тим, що дана заява, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» становлять між позичальником та банком договір про надання банківських послуг.

За умовами вказаного вище договору ОСОБА_3 отримав кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 3900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями відповідно до умов Договору.

Як вбачається з наданого банком розрахунку, заборгованість за договором б/н від 07.09.2012 року станом на 30.09.2017 року у розмірі 76260,22 грн., з яких заборгованість за кредитом 3782,49 грн., відсотки за користування кредитом - 65577,69 грн., пеня - 2792,41 грн., а також штрафи: фіксована частина - 500,00 грн., відсоткова складова - 3607,63 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на те, що Банк оскаржує рішення суду першої інстанції тільки в частині відмови у стягнення відсотків з ОСОБА_3 за користування кредитними коштами, то суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення тільки в цій частині.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами, суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що позивачем не надано належних доказів щодо нарахувань процентів на прострочену заборгованість, та зазначено, що вимога по стягненню відсотків, яка є явно завищена та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові кошти суперечить розумному стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання

Проте, з такими висновками суду колегія суддів не погоджується.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 634 ЦК України договір приєднання може бути укладено шляхом приєднання однією зі сторін до запропонованих умов, які встановлені іншою стороною у формулярах або інших стандартних формах. При цьому сторона, яка приєднується до них не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, що за своїм змістом є платою за використання суми кредиту. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Зазначені проценти слід відрізняти від процентів, які нараховуються відповідно до умов договору та положенням ст. 546 ЦК України про види забезпечення виконання зобовязання, а саме пеню, розмір якої, на відміну від процентів за користування кредитів, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг для ПАТ «ПриватБанк» передбачена можливість зміни тарифів та інших невідємних частини договору. При цьому у сторін договору виникають обовязки: у кредитора- інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг, у позивачальника отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг ).

Якщо протягом семи днів Банк не отримає повідомлення від позичальника про незгоду зі змінами, то вважається, що позичальник приймає нові умови.

Як вбачається з виписки про рух коштів по рахунку ОСОБА_3 Банком його повідомлялось про зміну відсоткової ставки за користування кредитними коштами. (а.с. 71-75)

ОСОБА_3 у встановлений договором спосіб не було заперечено про зміни відсоткової ставки за користування кредитними коштами.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, на підтвердження своїх вимог Банком було надано суду докази того, що між ним та ОСОБА_3 виникли кредитні правовідносини копія заяви відповідача від 07.09.2012, копія умов та правил надання банківських послуг, а також розрахунок заборгованості по рахунку відповідача.

Зазначений розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом у розумінні ст.ст. 77,78 ЦПК України, а тому він безпідставно не був врахований при вирішенні питання про стягнення відсотків.

Відмова суду першої інстанції у повному обсязі у задоволенні вказаної вимоги не відповідає нормам ст. 1048 ЦК України та положенням ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором було порушено права банку, які підлягають захисту, зокрема, і в частині сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Дослідивши розрахунок заборгованості за кредитним договором, а також, врахувавши письмові пояснення, надані представником банку, суд апеляційної інстанції вважає, що вимога про стягнення з ОСОБА_3 відсотків за користування кредитними коштами підлягає частковому задоволенню.

Заборгованість за тілом кредиту ОСОБА_3 становить 3792,49 грн. Станом на 28.02.2014 заборгованість за процентами становила 155,18 грн.

Враховуючи зміну процентної ставки за користування кредитними коштами, заборгованість за вказаними платежами має бути розрахована наступним чином.

За період з 28.02.2014 по 31.08.2014 за ставкою 30% за 185 днів - 3782,49*30%/360*185 = 583,13.

За період з 01.09.2014 по 31.03.2015 за ставкою 34,8% за 212 днів - 3782,49*34,8%/360*212 = 775,16.

За період з 01.04.2015 по 30.09.2017 за ставкою 43,2% за 914 днів - 3782,49*43,2%/360*914 = 4148,64.

Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 в рахунок погашення відсотків за користування кредитними коштами, становить 5662,11 грн.

З огляду на те, що судом першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення, суд апеляційної інстанції частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення відсотків за користування кредитними коштами, та ухвалює в цій частині нове рішення про часткове задоволення вказаної позовної вимоги.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином з ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1456, 64.

Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-392 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 травня 2018 року скасувати в частині відмови стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в цій частині задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами за кредитним договором б/н від 07.09.2012 станом на 30.09.2017 року в сумі: 5662 (пять тисяч шістсот шістдесят дві) грн. 11 коп., а також 1456 (тисяча чотириста пятдесят шість) грн. 64 коп. судового збору.

У іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлений 19.07.2018 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді І.В. Бурлака.

ОСОБА_2.