Справа № 428/5441/18
Провадження №2/428/820/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

при секретарі Чумак Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вона є власником спірної квартири, в якій зареєстрований відповідач ОСОБА_2. В порушення умов договору купівлі-продажу квартири відповідач в строк до 26.03.2018 року не знявся з реєстраційного обліку. Наявність реєстрації відповідача у квартирі порушує її права та інтереси як власника, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився. До позову була додана копія нотаріально посвідченої заяви, в якій відповідач визнав позовні вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником спірної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 22.03.2018 року.

Відповідно до копії довідки про склад сім'ї, виданої Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, від 22.03.2018 року №21699 відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, з 17.02.2007 року.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є громадянином Російської Федерації та з 25.05.2017 року мешкає за адресою: АДРЕСА_2 що підтверджується копією паспорта відповідача НОМЕР_3.

Зазначена обставина свідчить про те, що відповідач виїхав на постійне місце проживання на територію Російської Федерації. Суд вважає, що відповідач не мешкає в спірній квартирі за власним бажанням, він не ставиться до спірного житла як до постійного місця проживання, що має наслідком визнання його таким, що втратив право користування спірною квартирою. При цьому суд враховує повне визнання відповідачем позовних вимог, яке приймається судом, оскільки не порушує права свободи та інтереси інших осіб та не суперечить закону.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими підлягають задоволенню, оскільки в даному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення її прав як власника спірного нерухомого майна.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 280-283, 288-289, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3; РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_2) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Луганської області через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж. І. Кордюкова