Провадження № 2/537/411/2018
Справа № 537/657/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.07.2018 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Мєняйлові О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфорест груп» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди, -
Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ТОВ «Укрфорест Груп» на його користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 7 096 грн. 09 коп.; компенсацію за затримку розрахунку при звільненні за період з 02 грудня 2017 року по 20 лютого 2018 в розмірі 9 702 грн. 60 коп. з відрахуванням обовязкових платежів, передбачених законом; моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. 00 коп.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 21 жовтня 2016 року його було прийнято на роботу на посаду слюсаря-ремонтника до ТОВ «Укрфорест груп» згідно наказу №000000139 від 20 жовтня 2016 року. 01 грудня 2017 року позивача було звільнено із займаної посади за власним бажанням в порядку частини 3 статті 38 Кодексу Законів про працю України. Позивач зазначає, що в день звільнення розрахунок з виплати заробітної плати з ним проведено не було, у звязку із чим утворилась заборгованість в розмірі 7 096 грн. 09 коп. У звязку із зазначеними обставинами позивач вимушений був звернутись зі скаргою до Управління Держпраці у Полтавській області, та останнім в результаті проведеної перевірки було встановлено порушення роботодавцем законодавства в частині оплати праці. Також позивач вважає наявним у нього права на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунки при звільненні, а саме починаючи з 02 лютого 2017 року. Окрім того, ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок незаконних дій відповідача щодо невиплати належних йому коштів, позивач зазнав моральних страждань, втратив нормальні життєві звязки, був змушений економити на харчах, одязі, що постійно призводило до значних душевних переживань та вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тому завдану моральну шкоду позивач оцінює в 5 000 грн. 00 коп. За викладених обставин позивач і вимушений звернутись до суду для захисту своїх законних прав та інтересів.
Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 19 лютого 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано час для усунення її недоліків.
Ухвалою від 15 березня 2018 року провадження у справі відкрито.
Позивач, ОСОБА_1, в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача, ТОВ «Укрфорест груп», в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільно-процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача та відповідача на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, він не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Як достовірно встановлено в судовому засіданні та підтверджується записами трудової книжки АМ №042609, з 21 жовтня 2016 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на посаду слюсаря-ремонтника до ТОВ «Укрфорест груп» на підставі наказу №000000139 від 20 жовтня 2016 року; 01 грудня 2017 року позивача було звільнено із вказаного підприємства згідно наказу №ТВ000000091 від 01 грудня 2017 року за власним бажанням за частиною 3 статті 38 Кодексу Законів про працю України за власним бажанням.
Відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно частини 1 статі 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Як встановлено в судовому засіданні, в день звільнення з позивачем розрахунку із невиплаченої заробітної плати проведено не було, та з листа Управління Держпраці у Полтавській області за вих..№16-К1544/03/14-04/242 від 10 січня 2018 року, наданого в результаті перевірки щодо можливих порушень законодавства про працю керівництвом ТОВ «Укрфорест груп», вбачається, що сума боргу з невиплаченої ОСОБА_1 заробітної плати складає 7 096 грн. 09 коп., а саме невиплачена заробітна плата за жовтень 2017 року в розмірі 2 790 грн. 29 коп.; за листопад 2017 року в розмірі 2 807 грн. 25 коп.; за грудень 2017 року в розмірі 1 498 грн. 55 коп.
За викладених обставин, приймаючи до уваги вказані вище положення чинного законодавства, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача невиплачену заробітну плату в розмірі 7 096 грн. 09 коп.
Відповідно до вимог статті 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Згідно пункту 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 Кодексу Законів про працю України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Як встановлено в судовому засіданні, з дня звільнення ОСОБА_1, тобто з 01 грудня 2017 року і по теперішній час, ТОВ «Укрфорест груп» з позивачем не провело повного розрахунку належних йому сум, що є порушенням вказаних вище норм чинного законодавства.
Згідно пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Відповідно до пункту 2 зазначеної Постанови, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.
Тобто, для вирахування середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 необхідно враховувати його виплати за жовтень та листопад 2017 року.
Згідно із змістом листа Управління Держпраці у Полтавській області за вих..№16-К1544/03/14-04/242 від 10 січня 2018 року, нарахована ТОВ «Укрфорест груп» ОСОБА_1 заробітна плата за жовтень 2017 року становить 3 466 грн. 20 коп., та за листопада 2017 року становить 3 487 грн. 27 коп., а всього за два місяці 6 953 грн. 47 коп.
Всього за два місяці позивачем відпрацьовано 43 робочих дні, а тому середньоденна заробітна плата для визначення розміру заробітної плати за час затримки розрахунку складає 161 грн. 71 коп. (3 466 грн. 20 коп. + 3 487 грн. 27 коп. = 6 953 грн. 47 коп.; 6 953 грн. 47 коп. / 43 дні = 161 грн. 71 коп.).
За змістом частини 1 статті 13 Цивільно-процесуально кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, у звязку із чим суд рахує суму середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку при звільненні за заявлений ним період, а саме з 02 грудня 2017 року по 20 лютого 2018 року.
Так, час затримки розрахунку виплати заробітної плати ОСОБА_1 з 02 грудня 2017 року по 20 лютого 2018 року складає 54 робочих днів (грудень 2017 року 19 робочих днів, січень 2018 року 21 робочий день, лютий 2018 року 14 робочих днів).
За таких обставин, середня заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 8 732 грн. 34 коп. (54 х 161 грн. 71 коп.).
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача суму завданої останньому моральної шкоди внаслідок незаконних дій щодо невиплати заробітної плати, суд виходить з наступного.
Згідно статті 2371 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Як достовірно встановлено судом, внаслідок порушення відповідачем законних прав ОСОБА_1, а саме невиплати йому заообітної плати, тобто порушення відповідачем конституційного права позивача на оплату працю, внаслідок чого було порушено звичний для останнього уклад життя, завдало йому моральних страждань, які виразилися в переживаннях, повязаних зі зверненням до відповідної установи зі скаргою на дії роботодавця, зверненнями до адміністрації підприємства, останній зазнав втрат немайнового характеру, тобто йому завдано моральну шкоду.
Враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, та зважаючи на положення Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановлених судом обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають частковому задоволенню в розмірі 1 000 грн. 00 коп.
За викладених обставин, враховуючи той факт, що відповідачем на день звільнення ОСОБА_1 та по даний час заборгованість із заробітної плати в розмірі 7 096 грн. 09 коп. не виплачена, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в цій частині, а також в частині стягнення на користь позивача середньої заробітної плати за час затримки розрахунку в заявлений позивачем період в розмірі 8 732 грн. 34 коп., та моральної шкоди, завданої позивачу ТОВ «Укрфорест груп» внаслідок незаконних дій в розмірі 1 000 грн. 00 коп., у звязку із чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Оскільки статтею 141 Цивільно-процесуального кодексу встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ТОВ «Укрфорест груп» на користь позивача судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., сплачений ним при подачі позову до суду за вимогу про стягнення моральної шкоди.
Окрім того, на підставі положень статті 141 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, ТОВ «Укрфорест груп», в дохід держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за позов, предметом якого є стягнення заробітної плати.
Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282, 430 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 47, 116, 117 Кодексу законів про працю України, Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», Постановою Пленуму Верховного суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», Постановою Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, -
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфорест груп» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 7 096 грн. 09 коп.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфорест груп» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку з 02 грудня 2017 року по 20 лютого 2018 року в розмірі 8 732 грн. 34 коп.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за один місяць.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфорест груп» на користь ОСОБА_1 витрати, понесені ним на оплату судового збору, в розмірі 704 грн. 80 коп.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфорест груп» на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.
В задоволенні інших вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя : Д.О. Зоріна