Справа №198/334/18
Провадження №2/0198/184/18
23 липня 2018 року Юрївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Гайдар І.О., за участю секретаря судового засідання Ткаченко Т.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду смт Юрївка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначає, що на підставі укладеного договору № б/н від 11.09.2008 року відповідач отримав кредит в сумі 840,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним і Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.
Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у встановленому договором розмірі.
В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_1 зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 30.04.2018 року має перед Банком заборгованість у розмірі 19 369,03 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 772,50 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 13 169,33 грн., заборгованість за пенею та комісією 4 266,77 грн., штраф (фіксована частина) 250,00 грн., штраф (процентна складова) 910,43грн.
На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 19 369,03 грн. за кредитним договором № б/н від 11.09.2008 року та судові витрати в сумі 1 762,00 грн.
21 червня 2018 року ухвалою суду у справі відкрито провадження.
Відповідачу у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання направлено позовну заяву з доданими документам та ухвалу про відкриття провадження, якою повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, а також розяснено право подати відзив на позовну заяву. Однак поштова кореспонденція повернулась на адресу суду з відміткою від 10.07.2018 р. «за зазначеною адресою не проживає» (а.с. 33, 34).
Відповідно до ч. 1 ст. 190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження надсилається учасникам справи в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу.
За правилами п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, вважається днем вручення судового рішення.
Враховуючи, що справа розглядається в порядку спрощеного провадження, зі згоди позивача та на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів.
Судом встановлено, що 11.09.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н. Відповідно до умов вказаного договору Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В свою чергу, відповідач зобовязався відповідно до пункту 6.5. розділу І Умов та правил надання банківських послуг здійснювати погашення заборгованості за кредитом, сплачувати відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплатити комісії на умовах, передбачених договором (а. с. 14).
Підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку», відповідач погодився, що ця заява разом з памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг (а. с. 9).
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.
За ст. 1049 параграфа 1 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Так, відповідно до п. 5.3 розділу ІІ "Правила користування платіжною карткою" Умов та Правил надання банківських послуг строки та порядок погашення за кредитом з установленим мінімальним обовязковим платежем наведений у памятці клієнта/довідці про умови кредитування, яка є невідємною частиною кредитного договору (а.с. 16).
Банк свої зобовязання виконав в повному обсязі та в обумовлений в договорі термін. В свою чергу відповідач свої зобовязання не виконує, допускаючи прострочення платежів, у звязку з чим, станом на 30.04.2018 року має перед Банком заборгованість у розмірі 19 369,03 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 772,50 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 13 169,33 грн., заборгованість за пенею та комісією 4 266,77 грн., штраф (фіксована частина) 250,00 грн., штраф (процентна складова) 910,43грн.
30.04.2009 року на підставі рішення загальних зборів акціонерів ЗАТ КБ "ПриватБанк" змінено тип та найменування позивача із "Закрите акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк" на "Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк". Державну реєстрацію вказаних змін проведено 17.07.2009 року. У п.1.1. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк" зазначено, що ПАТ КБ "ПриватБанк" є правонаступником всіх прав та зобовязань ЗАТ КБ "ПриватБанк" (а.с. 22).
Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 14.06.2018 року здійснено державну реєстрацію зміни найменування позивача з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 35).
За ч. 3 ст. 512, ст. 514 кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
В ч. 1 ст. 516 ЦК України встановлено, що зміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, до ПАТ КБ "ПриватБанк", а в подальшому - до АТ КБ "ПриватБанк", перейшли права кредитора за договором № б/н від 11.09.2008 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1
Частиною 1 статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України).
Згідно з ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання(ст. 549 ЦК України).
За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Положеннями пункту 8.6. розділу І Умов та правил надання банківських послуг визначена відповідальність позичальника за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, у вигляді штрафу в розмірі 500 грн. та 5 % від суми позову (а.с. 14).
Пунктом 5.5.1. розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором позичальник сплачує відсотки за підвищеною ставкою або додаткову комісію, розмір яких визначається Тарифами (а.с. 16).
Крім того, розрахунок розміру штрафу та пені наведений у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду (а.с. 10).
Враховуючи вищевикладене та норми статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (постанова ВСУ від 21 жовтня 2015 року № 6-2003-цс15).
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення штрафу в розмірі 250,00 грн. та його процентної складової в розмірі 910,43грн. задоволенню не підлягають.
За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 18 208,60 грн. за кредитним договором № б/н від 11.09.2008 року, що утворилась в результаті невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань перед Банком та складається з наступного: заборгованість за кредитом 772,50 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 13 169,33 грн., заборгованість за пенею та комісією 4 266,77 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 1 762,00 грн. Будь-яких заяв, клопотань про стягнення з відповідача інших судових витрат позивачем не заявлено.
Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 18 208,60 грн., що складає 94 % від загальної суми заявлених позивачем вимог, суд стягує з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у сумі 1 656,28 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 61 Конституції України, ст. ст. 526, 530, 546, 549, 610, 611, 625, 629, 634, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 141, 209, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, суд
ПозовАкціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк") до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Повне судове рішення складено 23 липня 2018 року.

Суддя І. О. Гайдар