АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 року

м.Харків

справа № 641/8617/17

провадження № 22-ц/790/3297/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

Головуючого : Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.

за участю: секретаря - Семикрас О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та додаткових витрат за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2018 року, ухваленого суддею - Колодяжною І.М. в залі суду в м.Харкові,-

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на ті обставини, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, з 26 липня 1997 року до 20 травня 1999 року.

Від даному шлюбу мають сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Зачепілівського районного суду Харківської області було вирішено стягнути аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 200, 00 грн.

Зазначене рішення було виконане, зараз не виконується у звязку з досягненням сином повноліття.

На даний час ОСОБА_1 та син проживають в орендованій квартирі. Позивач повністю піклується про сина одна та самотужки приймає участь у його вихованні та забезпеченні витрат на нього, які складаються з витрат на харчування, витрат на купівлі одягу та взуття, витрат на гігієнічні засоби, витрат на Інтернет, телефонний зв'язок.

Відповідно до довідки №2/809с , виданої ХНУВС від 05 грудня 2017 року, ОСОБА_3, є студентом 3 курсу, денної форми навчання з оплатою вартості навчання на договірних засадах (за контрактом) , вартість навчання складає 36 300,00 грн. Також хлопець навчається на кафедрі військової підготовки ХНУВС за програмою підготовки офіцерів запасу (так само на контрактній формі навчання) , вартість навчання складає 10 164,00 грн.

Крім того, ОСОБА_3 переніс хірургічну операцію, на яку позивач витратила дуже багато коштів, тільки на ліки позивачкою витрачено 9 352,53 грн. не враховуючи додаткових витрат від перебування сина у лікарні.

У зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно та до досягнення ним 23-х річного віку, за умови продовження навчання , починаючи з дати винесення рішення; стягнути додаткові витрати, а саме: 50% від суми оплати за контрактом , за навчання у Харківському національному університеті внутрішніх справ у розмірі 18 150,00 грн. одноразово; 50% від суми оплати за контрактом сина на кафедрі військової підготовки університету у розмірі 5 082,00 грн. одноразово; 50% від суми оплати за ліки, призначеної після проведення операції із видалення гнійної кістки копчика у сина у розмірі 4 676,26 грн. одноразово.

ОСОБА_2 надав відзив на позов та заперечення на відповідь на відзив, в яких вказував, що з доводами позовної заяви він не згоден. ОСОБА_1 не надала відповідних документів на підтвердження своїх доходів, що має суттєве значення при прийнятті рішення судом по даній категорії справ. Наданий розрахунок вартості лікування сина немає жодного підтвердження понесених нею цих витрат. Крім того, позивачем зазначені доходи відповідача, але невідомо з яких даних ця інформація. Позивач самостійно вирішувала питання про навчання сина на контрактній формі навчання в університеті та на військовій кафедрі, тому відповідач вважає, що у неї були можливості оплачувати навчання сина.

Представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4 до суду подано відповідь на відзив, в якому вона зазначила, що наразі позивач має нерегулярний і мінливий дохід, бо офіційної роботи не має. Відповідач покинув її та сина, абсолютно ніяким чином не допомагав ні морально, ні матеріально. Через раннє материнство та тяжку матеріальну ситуацію, позивач все життя працювала на різних роботах та в різних сферах, проте конкретного роду діяльності вона так і не здобула. Медичний документ, який надано позивачем є підтвердженням того, що син поступив до лікарні і йому була потрібна ця екстрена операція, а факт придбання позивачем ліків не може навіть оспорюватися, а відповідач в свою чергу навіть не поцікавився станом здоров'я сина та не надав матеріальної допомоги на лікування. Відповідач умисно приховує розмір своїх доходів, ним не надано доказів, що він є єдиним годувальником у сім'ї , що у нього на утриманні знаходиться хвора дружина та інше. Він також не надав доказів, які підтверджують, що відповідач забезпечує свою доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та взагалі документа , що він є батьком цієї дитини. Відповідачем не доведено, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який навчається, ним тільки підтверджено, що він свідомо ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 11 квітня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та додаткових витрат- задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання в розмірі 2 000,00 грн. щомісяця, починаючи з 12 грудня 2017 року до досягнення 23 років ОСОБА_3, за умови продовження навчання в цей період. В частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат - відмовлено.

Додатковим рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 16 квітня 2018 року доповнено рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 11 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та додаткових витрат, а саме зазначено, що стягнено з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції, від 11 квітня 2018 року та додаткове рішення від 16 квітня 2018 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на ті обставини, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі. Вказує, що згідно довідки про заробітна плату він працював керівником ФГ «Терра» і отримав заробітку плату у розмірі 18 676 грн. за 6 місяців 2017 року, в середньому по 3112,00 грн. на місяць. Крім того суд не врахував, що на його утриманні знаходиться непрацююча дружина, та двоє неповнолітніх дітей, на яких він також сплачує аліменти. Зазначає, що його дохід є нестабільним і залежить від результату роботи фермерського господарства.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Просили в задоволенні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції відмовити.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, суд першої інстанції виходив із того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також враховуючи надані суду письмові докази та пояснення учасників справи щодо матеріального стану відповідача, можливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на оплату навчання та вартості ліків, суд зазначив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина регулюється главою 16 Сімейного кодексу України та не передбачає обов'язок батька компенсувати додаткові витрати на утримання повнолітній працездатній дитині.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 липня 2018 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини сторонами не оскаржується, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції в цій частині не переглядається.

Відповідно до п.п. 1, 2, 5 ч.1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам цивільно - процесуального закону рішення суду першої інстанції у повному обсязі не відповідає.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 липня 1997 року по 20 травня 1999 року (а.с.14).

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

Відповідно до довідки Зачепилівського виробничого управління житлово-комунального господарства позивач ОСОБА_1 та повнолітній ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2. (а.с. 16).

З договору оренди квартири вбачається, що ОСОБА_1 орендує квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 17).

ОСОБА_3 є студентом Харківського національного університету внутрішніх справ 3 курсу денної форми навчання з оплатою вартості навчання на договірних засадах, загальна вартість навчання становить 36 300,00 грн. (а.с. 18).

Також проходить навчання на кафедрі військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу, вартість навчання 10 164,00 грн. (а.с. 19).

ОСОБА_2 є власником селянського (фермерського) господарства «Терра» (а.с. 24-28).

Згідно довідки про доходи, відповідач ОСОБА_2 працює у селянському (фермерському) господарстві «Терра», за період з 01 липня 2017 року по 31 грудня 2017 року, за винятком утримань, отримав дохід 18 676, 00 грн. (а.с. 37).

Як вбачається з свідоцтв про народження відповідач має ще двох дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 39, 58).

Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітня дочка, син продовжує навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків , з ким проживає дочка, син , а також самі дочка , син , які продовжують навчання.

Відповідно до ч.3 ст. 181, ч.1 ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини до закінчення ним навчання, оскільки може надавати допомогу за матеріальним станом.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновками суду в частині визначення розміру аліментів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція ООН «Про права дитини»), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що відповідач є головою фермерського господарства. Із наданої ним довідки вбачається, що його дохід становить в середньому 3 112,00грн. на місяць. Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно виходив із того, що надана відповідачем довідка про доходи не відповідає у повному обсязі його доходу.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач мав можливість придбати для фермерського господарства трактор, користується автомобілем, відпочиває з родиною за межами України.

Отже, суд першої інстанції правильно виходив із того, що дохід відповідача є мінливим та дійшов обґрунтованого висновку, що підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність у нього рухомого та нерухомого майна, та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач окрім сина ОСОБА_3, має ще двох неповнолітніх дітей, на яких він зобов'язаний за законом надавати допомогу.

Отже, колегія суддів вважає, що в порушення вимог ст. 182 СК України суд першої інстанції необґрунтовано не врахував майновий стан відповідача, а також те, що ОСОБА_2 сплачує аліменти ще своїм двом дітям, та не взяв до уваги належний також і позивачу відповідно до ст. 180 СК України, обов'язок утримувати дитину, зважаючи на що в порушення ч.4 ст. 10 ЦПК України не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи та без з'ясування стану матеріального становища платника аліментів дійшов помилкового висновку про стягнення аліментів в розмірі 2 000, 00 грн. щомісячно.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим на підставі п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні.

Колегія суддів зменшує розмір аліментів, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 з 2 000,00 грн. щомісячно до 1 500,00 грн. до досягнення 23 років ОСОБА_3, за умови продовження навчання в цей період.

В іншій частині рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин, правові підстави для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги у повному обсязі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 367, ст. 368, ст. 371, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 384, ст. 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання в розмірі 2000,00 щомісячно, починаючи з 12 грудня 2017 року до досягнення 23 років ОСОБА_3, за умови продовження навчання в цей період - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, в розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 12 грудня 2017 року до досягнення 23 років ОСОБА_3, за умови продовження навчання в цей період.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини в апеляційному порядку не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 23 липня 2018 року.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: Н.П. Пилипчук

С.С. Кругова