АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження в апеляційній інстанції №22-ц/796/335/2018
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

судді - доповідача: Білич І.М.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

при секретарі Довгопола А.В.

за участю:

представника відповідача ОСОБА_1 (ОСОБА_2)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 вересня 2013 року ухвалене під головуванням судді Святошинського районного суду міста Києва Шум Л.М.

у справі № 759/9300/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки.

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» звертаючись до суду ставило питання про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором №77.2/СЖ-135.08.1 від 13 травня 2008 року в розмірі 584 410 гривень. А також у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №77.2/СЖ-135.08.1 від 13 травня 2008 року в розмірі 584 410 гривень просило звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3, ОСОБА_2 шляхом проведення прилюдних торгів та продажу предмета іпотеки з початковою ціною визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Обґрунтовуючи вимоги тим, що належним чином позичальник своїх зобов'язань не виконувала, у зв'язку із чим станом на 05.10.2012 року утворилась заборгованість у сумі 584 410 гривень, яка в добровільному порядку відповідачами не повертається.

Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 25 квітня 2013 року позовні вимоги ПАТ „Родовід Банк" було задоволено. Ухвалою від 21 червня 2013 року було задоволено заяву відповідачів про перегляд заочного рішення. Рішення скасовано, справу призначено до розгляду у загальному порядку.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 18 вересня 2013 року позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки, було задоволено.

У рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит №77.2/СЖ-135.08.1 від 13 травня 2008 року в розмірі 584 410 гривень звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі іпотечного договору № 77.2/СЖ-135.08.11 від 13 травня 2008 року) Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» з укладенням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду представником ОСОБА_2 - ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу. Де ставилося питання про його скасування та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. З посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У поданій скарзі крім іншого зазначалося, що відповідач не погоджується з вартістю предмету іпотеки, яка визначена в договорі іпотеки так як з дати укладення договору іпотеки вартість предмету іпотеки значно змінилась та не відповідає ринковій вартості.

Обраний спосіб захисту позивачем не відповідає ст. 16 ЦК України та ЗУ «Про іпотеку». Такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як: «звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення торгів та продажу предмету іпотеки, з початковою ціною визначеною на підставі оцінки, проведеною суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій» не передбачено законом, а тому суд першої інстанції повинен був відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в цій частині.

Окрім цього, до справи не долучено первинних документів, що свідчили б про надання банком ОСОБА_3 грошових коштів у безготівковій формі (переходу права власності від позивача до останньої на грошові кошти не відбувалось). Такими первинними документами повинен бути меморіальний ордер інші відповідні платіжні документи, які б підтвердили перерахування позивачем з власного рахунку на рахунок ОСОБА_3 грошових коштів у безготівковій формі. На думку представника відповідача всі надані до справи виписки, довідки не є належними доказами.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ « Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону № 2147 - VIIIвід 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці ( відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року 1402 - VIIIапеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147 -У111 від 03 жовтня 2017 року.

Представник позивача не визнавав подану апеляційну скаргу, заперечував проти її задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу, просила суд її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 про день і час розгляду справи повідомлялася належним чином у встановленому порядку. Не з'явившись в судове засідання подала заяву згідно якої просила суд розглянути справу за її відсутності.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за її відсутності в силу вимог ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України ( в редакції яка діяла на час ухвалення судового рішення) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається при зверненні до суду з позовною заявою позивачем серед іншої також ставилася вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом проведення торгів з продажу предмету іпотеки за початковою ціною визначеною на підставі оцінки проведеною суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

У той же час суд першої інстанції визнавши вимоги позивача доведеними та такими що знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду прийняв рішення за яким, у рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит №77.2/СЖ-135.08.1 від 13 травня 2008 року в розмірі 584 410 гривень звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі іпотечного договору № 77.2/СЖ-135.08.11 від 13 травня 2008 року) Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» з укладенням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем

Зазначене вище свідчить про те, що суд вийшов за межі заявлених позовних вимог. У зв'язку з чим постановлене судове рішення підлягає скасуванню з постановленням нового згідно до вимог ст. 376 ЦПК України про часткове задоволення позову виходячи з наступного.

Так, судом при розгляді справи було встановлено, що 13.05.2008 року між ВАТ «Родовід Банк та ОСОБА_3 був укладений договір про іпотечний кредит за № 77.2/СЖ-135.08.1, відповідно до якого ОСОБА_3 був наданий кредит в розмірі 375 000 гривень на строк до 13.05.2023 року зі сплатою відсотків в розмірі 10,9 % річних (а.с. 9-16).

На забезпечення виконання зобов'язань по договору кредиту між ВАТ «Родовід Банк та ОСОБА_3 та її майновим поручителем ОСОБА_2 13.05.2008 року був укладений іпотечний договір за № 77.2/СЖ-135.08.1і, відповідно до умов якого, відповідачі передали в іпотеку позивачу: квартиру що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , визначивши вартість іпотечного майна на суму 631 250 гривень (а.с. 21-28).

У зв'язку з неналежним виконанням своїх обов'язків відповідачем ОСОБА_3 по кредитному договору утворилась заборгованість, що відповідно розрахунку позивача складається з заборгованості по кредиту - 369 890,38 гривень, процентам - 139 644,86 гривень та пені - 54 357,27 гривень, три відсотки річних в розмірі 10 063,14 гривень та інфляційні витрати - 11 454, 35 гривень.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів вважає, що наданий позивачем розрахунок на підтвердження заборгованості здійснений позивачем з урахуванням умов договору та фактичних даних по виконанню позичальником умов договору. У той же час вважає, що розмір пені нарахований позивачем за період з 17.02.2009 року по 05.10.2012 року в сумі 54357, 27 гривень підлягає зменшенню до 24 508, 46 гривень ( з 05.10.2011 року по 05.10.2012 року)

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 5.3.3. договору про іпотечний кредит, позичальник зобов'язаний, у разі порушення умов цього договору та/або іпотечного договору, на вимогу кредитора достроково повернути кредит з одночасною сплатою нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, штрафних санкцій, комісійної винагороди.

Відповідно до п. 3.2 договору іпотеки, у випадку невиконання чи не належного виконання іпотекодавцем зобов'язання в цілому або в частині, а також у інших випадках, передбачених цим договором, договором про іпотечний кредит або чинним законодавством, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в порядку, передбаченому цим договором та чинним законодавством.

Враховуючи положення п. 2.2.4 договору іпотеки банк неодноразово направляв відповідачам письмову вимогу про сплату простроченої заборгованості, яка в добровільному порядку виконана не була, відтак у банку виникло право на стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ст. 575 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України &qute;Про іпотеку&qu;t; іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України &quig;Про іпотеку&quin; в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону, якою передбачено, що у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Пунктом 4.1.3 договору про іпотечний кредит було передбачено право іпотекодержателя щодо порядку і способу звернення стягнення на предмет іпотеки , а саме згідно п.3 п. 4.1.3 - звернення стягнення за на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

Обрання способу правового захисту, у тому числі й досудового врегулювання спору , є правом а не обов'язком особи, яка добровільно виходячи з власних інтересів, його використовує.

Звертаючись до суду з позовом ПАТ «Родовід Банк» обрало судовий спосіб захисту порушених прав кредитодавця щодо виконання позичальником грошових зобов'язань, забезпечених іпотекою, та просило суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу шляхом проведення торгів згідно до положень ст. 39 Закону України «Про іпотеку»

Частиною 6 статті 38 Закону України &qugn;Про іпотеку&qund;передбачено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

За змістом с частини першої ст. 39 Закону в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається, крім іншого початкова ціна предмету іпотеки для подальшої реалізації.

У ході розгляду справи в суду апеляційної інстанції з урахуванням правових позицій Верховного Суду України щодо зазначення початкової ціни предмету іпотеки у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу учасниками справи як позивачем так і відповідачем надавалися докази на підтвердження такої ціни.

Так представником відповідача ( апелянта ) було подано до суду звіт про незалежну оцінку майна - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 складений ТОВ « Міжрегіональна агенція незалежної оцінки», за яким ринкова вартість об'єкта оцінки становила - 2 691 141 гривень ( том 2 а.с. 39 -63).

За клопотанням ПАТ «Родовід Банк» в справі було призначено та проведено Київським науково - дослідним інститутом судових експертиз судову оціночно - будівельну експертизу, за висновками якої ринкова вартість розташованої в АДРЕСА_1 становить - 768 000 гривень (том 2 а.с. 85 -94)

Слід також зазначити, що при укладенні іпотечного договору сторонами в п. 1.4 було визначено вартість предмету іпотеки в розмірі 631250 гривень на підставі незалежної оцінки ТОВ «ПП «Сервіс».

При цьому сторони погодилися з тим, що у випадку задоволення вимог іпотеко держателя вартість предмету іпотеки буде визначатися на підставі акту експертної оцінки нерухомого майна або встановлюватиметься за домовленістю сторін.

Учасники справи не дійшли згоди щодо вартості предмету іпотеки, кожний із них при цьому посилався на зазначені вище докази як підтвердження вартості.

Виходячи із змісту поняття « ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг, тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» Верховний Суд в своїй постанові за № 14 -11 цс 18 в справі № 235/3619/15 -ц зазначив про те, що можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки в грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 цього Закону.

Разом з тим відповідно до ст. 19, ст. 57 Закону України &qust;Про виконавче провадження&qun ; сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заяви клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад така вартість майна змінилася.

Відтак Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що у спорах цієї категорії, лише не зазначення у резолютивній частині рішення початкової ціни предмету іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення, та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень.

Колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не суперечить діючим нормам матеріального права.

Не визнаючи заявленого позову представник апелянта вказувала на відсутність в матеріалах справи доказів щодо підтвердження отримання позичальником суми. У той же час матеріали справи свідчать про те, що позичальником здійснювалося повернення кредитних коштів до грудня 2008 року, а по сплаті відсотків кредиту до листопада 2009 року ( том 2 а.с. 110 -123). Крім того, позивачем надавалися копії виписок щодо виплати коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та ( або) в відзиві на неї.

У ході апеляційного розгляду справи доводами представника апелянта були також посилання щодо строку позовної давності, відсутності права вимоги у позивача у зв'язку з переуступкою права вимоги та інше, що не було визначено доводами апеляційної скарги. А відтак судом апеляційної інстанції не переглядалося.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду як таке, що постановлено з порушенням норм матеріального права підлягає скасуванню з постановленням нового за правилами ст. 376 ЦПК України про часткове задоволення вимог позивача з зазначених вище підстав, а саме звернення стягнення на предмет іпотечного договору - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 47,90 кв.м, житловою площею 29,7 кв.м 1/ 3 частина якої належить ОСОБА_3 та 2/3 частини належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу від 18.09.1997 року шляхом проведення торгів з продажу предмету іпотеки за початковою ціною визначеною на підставі оцінки проведеною суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 372, 374, 376, 381-383, 384, 387 ЦПК України, п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ &qu7,;Про судоустрій і статус суддів&qu 3;, п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, ч.6 ст.147 Закону України « Про судоустрій і статус суддів&quро;, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 вересня 2013 року скасувати та ухвалити нове, за яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 77.2/СЖ-135.08.1 від 13.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паладій Н.В., за реєстраційним номером 2147, яка становить 555 561, 19 гривень, та складається: із заборгованості за кредитом - 369890,38 гривень, заборгованості за відсотками за кредитом - 139644,86 гривень, пені за несвоєчасне погашення заборгованості - 24508,46 гривень, 3% річних - 10 063,14 гривень, інфляційних втрат - 11 454,35 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом проведення торгів з продажу предмету іпотеки за початковою ціною визначеною на підставі оцінки проведеною суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_5, виданий Макарівським РВ ГУ МВС України в Київській обл., ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» судовий збір в розмірі 1609,50 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_6, виданий Святошинським РУ ГУ МВС України в м.Києві, ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» судовий збір в розмірі 1609,50 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 липня 2018 року.

Суддя - доповідач:

Судді: