АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3443/18 Справа № 185/6874/17 Головуючий у 1 й інстанції - Головін В. О. Доповідач - Єлізаренко І.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Старт-Плюс», ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року у справі за позовом Селянського (фермерського) господарства «Ставки» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Старт Плюс», третя особа Відділ у Павлоградському районі Міськрайонного управління у Павлоградському, Юр'ївському районах та м.Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання договору оренди землі недійсним та скасування державної реєстрації права оренди землі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року СФГ «Ставки» звернулися з позовом до ОСОБА_2, ТОВ Агрофірма«Старт-Плюс», третя особа Відділ у Павлоградському районі Міськрайонного управління у Павлоградському, Юр`ївському районах та м. Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання договору оренди землі недійсним та скасування державної реєстрації права оренди землі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 09 липня 2008 року між ОСОБА_2 та СФГ «Ставки» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,0591 га, яка розташована на території Павлоградського району Дніпропетровської області, належної на праві власності ОСОБА_2, строком на 10 років. Договір зареєстрований у ПРВ «ДРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрів земель зроблено запис від 15 вересня 2009 року за №00. Вказана земельна ділянка була передана СФГ «Ставки» відповідно до акту прийому-передачі земельної ділянки від 09 липня 2008 року. В ІНФОРМАЦІЯ_1 орендодавець за договором оренди ОСОБА_2 померла. Після смерті ОСОБА_2 ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом, та він передав в оренду спірну земельну ділянку ТОВ Агрофірма«Старт-Плюс», строком на 15 років. Право оренди вказаної земельної ділянки за ТОВ Агрофірма«Старт Плюс» було зареєстровано 10 квітня 2017 року. Позивач СФГ «Ставки» вважає, що даний договір слід визнати недійсним, тому що на час його укладення діяв договір оренди цієї земельної ділянки, укладений 09 липня 2008 року між ОСОБА_2 та СФГ «Ставки». На підставі викладеного СФГ «Ставки» просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 6,0591 га, яка розташована на території Павлоградського району Дніпропетровської області, кадастровий номер НОМЕР_1 належної на праві власності ОСОБА_2, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ Агрофірма«Старт-Плюс», за яким право оренди зареєстроване 10 квітня 2017 року Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області; скасувати рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки від 10 квітня 2017 року кадастровий НОМЕР_1, площею 6,0591 га, яка розташована на території Павлоградського району Дніпропетровської області, належної на праві власності ОСОБА_2, винесене на підставі укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ Агрофірма«Старт-Плюс».

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року було задоволено позовні вимоги СФГ «Ставки». Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 6,0591 га, яка розташована на території Павлоградського району Дніпропетровської області, кадастровий номер НОМЕР_1 належної на праві власності ОСОБА_2, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ Агрофірма«Старт-Плюс», за яким право оренди зареєстроване 10 квітня 2017 року Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області. Скасовано рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки від 10 квітня 2017 року кадастровий номер НОМЕР_1, площею 6,0591 га, яка розташована на території Павлоградського району Дніпропетровської області, належної на праві власності ОСОБА_2, винесене на підставі укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ Агрофірма«Старт-Плюс». Стягнуто з ОСОБА_2 на користь СФГ «Ставки» витрати на судовий збір в сумі 1600 грн. Стягнути з ТОВ Агрофірма«Старт-Плюс» на користь СФГ «Ставки» витрати на судовий збір в сумі 1600 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ Агрофірма «Старт Плюс» та ОСОБА_2 просять рішення суду від 12 лютого 2018 рокускасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог СФГ «Ставки», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу СФГ «Ставки» просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду від 12 лютого 2018 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 28 травня 2001 року належала земельна ділянка площею 6,0591 га, яка розташована на території Павлоградського району Дніпропетровської області (а.с.19).

09 липня 2008 року між ОСОБА_2 та СФГ «Ставки» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,0591 га, яка розташована на території Павлоградського району Дніпропетровської області, строком на 10 років. (а.с.14-17).

Вказана земельна ділянка була передана СФГ «Ставки» відповідно до акту прийому-передачі земельної ділянки від 09 липня 2008 року (а.с.13).

26 червня 2009 року відділом Держкомзему у Павлоградському районі Дніпропетровської області було видано висновок про передачу земельної ділянки в оренду та про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки (а.с.12).

Договір оренди земельної ділянки від 09 липня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та СФГ «Ставки» зареєстрований у ПРВ «ДРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України по земельних ресурсах» 15 вересня 2009 року за №00 (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла (а.с.65).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 січня 2017 року спадкоємцем майна ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, є її син - ОСОБА_2, який отримав у спадщину земельну ділянку площею 6,0591 га, цільове призначення - для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Павлоградського району Дніпропетровської області, кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с.65).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25 січня 2017 року вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрував своє право приватної власності на земельну ділянку площею 6,0591 га, цільове призначення - для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Павлоградського району Дніпропетровської області, кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с.66).

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14 серпня 2017 року вбачається, що власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 є ОСОБА_2 (а.с.62, 63, 64).

30 березня 2017 року ОСОБА_2, як новий власник спірної земельної ділянки, за договором оренди, передав вказану земельну ділянку в оренду ТОВ Агрофірма«Старт-Плюс», строком на 15 років (а.с.51-57).

Відповідно до акту прийому-передачі земельної ділянки від 30 березня 2017 року ОСОБА_2 передав, а ТОВ Агрофірма«Старт-Плюс» прийняли в оренду спірну земельна ділянка (а.с.58).

Право оренди вказаної земельної ділянки за ТОВ Агрофірма«Старт Плюс» було зареєстровано 10 квітня 2017 року (а.с.60, 61).

Задовольняючи позовні вимоги СФГ «Ставки», суд першої інстанції посилався на те, що на час укладення договору оренди земельної ділянки від 30 березня 2017 року між ОСОБА_2 та ТОВ Агрофірма «Старт Плюс» діяв договір оренди цієї земельної ділянки між ОСОБА_2 та СФГ «Ставки», укладений 09 липня 2008 року, про зміну чи розірвання договору оренди землі від 09 липня 2008 року відповідачами не була дотримана, а тому договір оренди земельної ділянки слід визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію вказаного договору, однак повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм процесуального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для часткового скасування рішення суду в частині скасування рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки від 10 квітня 2017 року та ухвалення в цій частині нового рішення.

За змістом ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов.

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 6 вказаного закону право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Згідно ч.2 ст.15 Закону України «Про оренду землі» установлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Статтею 17 Закону України «Про оренду землі» об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставо держателем; набутій права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 28 травня 2001 року належала земельна ділянка площею 6,0591 га, яка розташована на території Павлоградського району Дніпропетровської області (а.с.19).

09 липня 2008 року між ОСОБА_2 та СФГ «Ставки» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,0591 га, яка розташована на території Павлоградського району Дніпропетровської області, строком на 10 років. (а.с.14-17).

Вказана земельна ділянка була передана СФГ «Ставки» відповідно до акту прийому-передачі земельної ділянки від 09 липня 2008 року (а.с.13).

26 червня 2009 року відділом Держкомзему у Павлоградському районі Дніпропетровської області було видано висновок про передачу земельної ділянки в оренду та про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки (а.с.12).

Договір оренди земельної ділянки від 09 липня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та СФГ «Ставки» зареєстрований у ПРВ «ДРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України по земельних ресурсах» 15 вересня 2009 року за №00 (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла (а.с.65).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 січня 2017 року спадкоємцем майна ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, є її син - ОСОБА_2, який отримав у спадщину земельну ділянку площею 6,0591 га, цільове призначення - для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Павлоградського району Дніпропетровської області, кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с.65).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25 січня 2017 року вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрував своє право приватної власності на земельну ділянку площею 6,0591 га, цільове призначення - для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Павлоградського району Дніпропетровської області, кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с.66).

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14 серпня 2017 року вбачається, що власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 є ОСОБА_2 (а.с.62, 63, 64).

30 березня 2017 року ОСОБА_2, як новий власник спірної земельної ділянки, за договором оренди передав вказану земельну ділянку в оренду ТОВ Агрофірма«Старт-Плюс», строком на 15 років (а.с.51-57).

Відповідно до акту прийому-передачі земельної ділянки від 30 березня 2017 року ОСОБА_2 передав, а ТОВ Агрофірма«Старт-Плюс» прийняли в оренду спірну земельна ділянка (а.с.58).

Право оренди вказаної земельної ділянки за ТОВ Агрофірма«Старт Плюс» було зареєстровано 10 квітня 2017 року (а.с.60, 61).

ОСОБА_2 була власником земельної ділянки площею 6,0591 га, яка розташована на території Павлоградського району Дніпропетровської області, на підставі державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2 виданого 28 травня 2001 року (а.с.19).

Державні акти на право власності на земельну ділянку, видані до 2002 року не містили інформації щодо кадастрового номера земельної ділянки, а тому таким земельним ділянкам кадастрові номери присвоєні не були.

За життя ОСОБА_2 після 2002 року, як власник спірної земельної ділянки, право власності на яке набула у 2001 року, із заявою до територіального органу земельних ресурсів про присвоєння спірній земельній ділянці кадастрового номеру, не зверталася.

Кадастровий номер на земельну ділянку НОМЕР_1 площею 6,0591 га, яка розташована на території Павлоградського району Дніпропетровської області, був присвоєний земельній ділянці після смерті ОСОБА_2 та після отримання права на спадщину ОСОБА_2

Таким чином, на момент укладення спірного договору оренди земельної ділянки від 09 липня 2008 року між ОСОБА_2 та СФГ «Ставки», кадастровий номер на земельну ділянку площею 6,0591 га, яка розташована на території Павлоградського району Дніпропетровської області, був відсутній.

Однак, договір оренди земельної ділянки від 09 липня 2008 року, був укладений між ОСОБА_2 та СФГ «Ставки» зареєстрований у ПРВ «ДРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України по земельних ресурсах» 15 вересня 2009 року за №00, а тому був чинним на момент укладення між ОСОБА_2 та ТОВ Агрофірма «Старт Плюс» нового договору оренди цієї ж земельної ділянки від 30 березня 2017 року.

Отже, позовні вимоги СФГ «Ставки» в частині визнати недійсним договору оренди земельної ділянки від 30 березня 2017 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ Агрофірма «Старт Плюс» є обґрунтованими, та суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог СФГ «Ставки» в частині скасування рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки від 10 квітня 2017 року за договором оренди землі, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ Агрофірма «Старт Плюс» 30 березня 2017 року, слід зазначити, що вимоги в цій частині є передчасними, оскільки є похідними від вимог про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки і визнання рішенням суду недійсним договору оренди земельної ділянки є підставою для скасування рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки.

Крім того, СФГ «Ставки», звернувшись до суду з такими позовними вимогами до ОСОБА_2, ТОВ Агрофірма «Старт Плюс» просили скасувати рішення про державну реєстрацію права оренди спірної земельної ділянки від 10 квітня 2017 року, однак, державного реєстратора, чи орган, яким виносилося оскаржуване рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, не було залучено до участі у даній справі у якості відповідача.

В абз.5 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

За таких обставин, враховуючи викладене апеляційну скаргу ТОВ Агрофірма «Старт-Плюс» та ОСОБА_2 слід задовольнити частково, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року у даній справі скасувати частково в частині скасування рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки від 10 квітня 2017 року кадастровий номер НОМЕР_1, площею 6,0591 га, яка розташована на території Павлоградського району Дніпропетровської області, належної на праві власності ОСОБА_2, винесеного на підставі укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ Агрофірма «Старт-Плюс» та відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Старт-Плюс», ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року у справі за позовом Селянського (фермерського) господарства «Ставки» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Старт Плюс», третя особа Відділ у Павлоградському районі Міськрайонного управління у Павлоградському, Юр'ївському районах та м.Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання договору оренди землі недійсним та скасування державної реєстрації права оренди землі - скасувати частково в частині скасування рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки від 10 квітня 2017 року кадастровий номер НОМЕР_1, площею 6,0591 га, яка розташована на території Павлоградського району Дніпропетровської області, належної на праві власності ОСОБА_2, винесеного на підставі укладеного між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Старт-Плюс».

В задоволенні позовних вимог Селянського (фермерського) господарства «Ставки» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Старт Плюс», третя особа Відділ у Павлоградському районі Міськрайонного управління у Павлоградському, Юр'ївському районах та м.Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в частині скасування державної реєстрації права оренди землі - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді