АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/5951/2018 Головуючий в 1 інстанції - Журибеда О.М.
Унікальний № 759/5337/18 Доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2018 року м.Київ

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року про відмову у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 у розмірі ? частини від усіх видів доходу платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання даної заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року у видачі судового наказу відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі заявникпросить зазначену ухвалу скасувати, як ухвалену з порушенням норм процесуального права, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Таким чином, справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

На підставі ч. 13 ст. 7 та ст. 369 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників процесу про розгляд справи.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, з таких підстав.

Так, відмовляючи у задоволенні заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції виходив зокрема з того, що заявлена ОСОБА_1 вимога не відноситься до викладеного в ст. 161 ЦПК України переліку вимог, що можуть бути розглянуті у порядку наказного провадження.

Проте, колегія суддів з таким висновком погодитися не може, з огляду на наступне.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину -однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 слідує, що останньою ставиться вимога про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 у розмірі ? частини від усіх видів доходу платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання даної заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Тобто, указана вимога повністю відповідає п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України та може бути предметом розгляду в порядку наказного провадження.

Зазначення у заяві про видачу судового наказу про те, що розмір аліментів не повинен бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не є окремою вимогою, а відповідне посилання здійснене заявником з метою дотримання судом положень ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, в даному випадку відсутня ознака об'єднання в одній заяві двох окремих вимог про стягнення аліментів, з огляду на що посилання суду першої інстанції на ч. 3 ст. 165 ЦПК України є помилковим.

Враховуючи, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та перешкоджає подальшому провадженню у справі, остання в силу п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.7,369,374, 379 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: