У Х В А Л А

11 липня 2018 року

м. Київ

Справа № 761/33744/15-ц

Провадження № 14-312цс18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Ситнік О. М.,

суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

розглянувши заяву про самовідвід судді Ткачука О. С. від участі у розгляді справи

за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Держави Україна в особі: Національного банку України (далі - НБУ), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), Державної казначейської служби України про визнання незаконними рішень, дій та бездіяльності органів державної влади та осіб, відшкодування моральної шкоди

за заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4 про перегляд ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року в складі судді Маліновської В. М., ухвали Апеляційного суду міста Києва від 15 серпня 2016 року в складі колегії суддів Волошиної В. М., Слюсар Т. А., Котули Л. Г. та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 грудня 2016 року в складі колегії суддів Ткачука О. С., Висоцької В. С., Гримич М. К. та

УСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом, у якому просили визнати незаконною бездіяльність органів судової влади України щодо розгляду упродовж розумного строку цивільних справ № 2-3975/09 та № 2-5215/10 за позовами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю комерційного банку «Арма» (далі - ТОВ КБ «Арма»); визнати незаконною бездіяльність НБУ в особі прирівняних за своїм статусом до його представників ліквідаторів ТОВ КБ «Арма» ОСОБА_2 і ОСОБА_1, та Фонду щодо виконання на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 вересня 2009 року, яке змінено рішенням Апеляційного суду міста Києва від 25 березня 2010 року і додатковим рішенням цього суду від 23 грудня 2010 року, та рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 лютого 2011 року; зобов'язати Державну казначейську службу України списати з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 28 246,31 грн на відшкодування майнової шкоди, a на користь ОСОБА_4 - 6 356,77 грн, а також на користь ОСОБА_3 - 36 781,05 грн на відшкодування моральної шкоди, а на користь ОСОБА_4 - 36 781,05 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року закрито провадження у справу в частині вимог до Фонду.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15 серпня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилено, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року залишено без змін.

05 вересня 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального права, просили ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року, ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 15 серпня 2016 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

12 грудня 2016 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено такий склад колегії суддів для розгляду справи: Ткачук О. С. (суддя-доповідач), Висоцька В. С., Гримич М. К.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 грудня 2016 року (у складі колегії суддів Ткачука О. С. (суддя-доповідач), ВисоцькоїВ. С., Гримич М. К.) касаційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилено. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 15 серпня 2016 року залишено без змін.

У червні 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року, ухвали Апеляційного суду міста Києва від 15 серпня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 грудня 2016 року з передбачених пунктами 2, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) (у редакції, чинній на час подання заяви про перегляд судових рішень) підстав: неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме: пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, статей 15, 205 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України та статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Верховного Суду України від 06 липня 2017 року відкрито провадження у справі.

15 грудня 2017 року розпочав роботу новий Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким ЦПК України викладено в новій редакції.

У січні 2018 року Верховний Суд України передав заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про перегляд судових рішень до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2018 року справу передано на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду, оскільки заява про перегляд подана ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з підстав неоднакового застосування одних і тих самих норм процесуального права судами касаційної інстанції різної юрисдикції (цивільної, господарської та адміністративної), тому за правилами статті 360-2 ЦПК України у редакції до 15 грудня 2017 року справа повинна розглядатися на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України.

11 липня 2018 року суддею Великої Палати Верховного Суду Ткачуком О. С. подано заяву про самовідвід від участі у розгляді справи № 761/33744/15-ц у порядку статей 37, 39 ЦПК України, який мотивовано тим, що він вже брав участь у розгляді цієї справи у суді касаційної інстанції.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Частиною другою статті 36 ЦПК України визначено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, якою унормовано недопустимість повторної участі судді у розгляді справи та перегляду суддею судових рішень, прийнятих за його участі.

Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

За таких обставин, з метою уникнення будь-яких сумнівів у неупередженому розгляді заяви ОСОБА_3, ОСОБА_4 Великою Палатою Верховного Суду, забезпечення довіри учасників справи № 761/33744/15-ц до судових рішень Верховного Суду, заява судді Ткачука О. С. про самовідвід від участі у розгляді справи підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 36, 37, 39, 40 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Заяву судді Ткачука О. С. від 11 липня 2018 року про самовідвід від участі розгляді справи № 761/33744/15-ц задовольнити.

Відвести суддю Ткачука О. С. від участі у розгляді справи №761/33744/15-ц.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. М. Ситнік

Судді: Н. О. Антонюк Л. М. Лобойко

С. В. Бакуліна Н. П. Лященко

В. В. Британчук О. Б. Прокопенко

Д. А. Гудима Л. І. Рогач

В. І. Данішевська І. В. Саприкіна

О. С. Золотніков О. С. Ткачук

О. Р. Кібенко В. Ю. Уркевич

В. С. Князєв О. Г. Яновська