Справа № 196/276/18
№ провадження 2/196/147/2018
06 липня 2018 року смт.Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі:
Головуючої судді Зубій А.В.
За участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
відповідача ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Царичанського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -
В березні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на навчання, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач по справі являється її матір'ю. Шлюб між її матір'ю ОСОБА_4 та батьком ОСОБА_5 розірвано відділом РАЦС Царичанського РУЮ 29.09.2004 року. За рішенням суду відповідач, на її утримання, на користь батька, сплачувала аліменти до її повноліття. Після досягнення повноліття вона продовжує проживати разом з батьком.
Позивач зазначає, що на час звернення до суду вона навчається в Харківському національному юридичному університеті ім.Я.Мудрого на денній формі навчання, на контрактній основі, стипендію не отримує. Вказала, що відповідач офіційно працює, має стабільний заробіток, має рухоме та нерухоме майно. Позивач працювати не має можливості, оскільки навчається на денному відділенні. Як зазначає позивач, її батько, ОСОБА_5, отримує нестабільний дохід, має на утриманні малолітню дитину. Позивач вважає, що відповідач може щомісячно сплачувати аліменти на час її навчання без погіршення її матеріального стану. Враховуючи вище наведене просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у зв'язку з навчанням в розмірі 1/4 частини усіх видів її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого на одну працездатну особу, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку.
В судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Крім того, перед початком судових дебатів заявив клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4450 грн.
Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти стягнення з неї аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/5 частини з усіх видів її заробітку (доходів) щомісяця або в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., посилаючись на те, що на її утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_6, 26.12.2005р., якого вона виховує та утримує одна. Заперечувала проти стягнення з неї витрат на правничу допомогу, оскільки, зважаючи на її доходи, не в змозі буде їх оплатити.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.
Встановлено, що позивач являється донькою ОСОБА_4, та на даний час є повнолітньою, про що свідчить свідоцтво про її народження серії І-КІР № 453356, видане Рудківською сільською радою Царичанського району Дніпропетровської області та НОМЕР_1 виданий 06.07.2016р. ( а.с.6,9).
Згідно рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.11.2017 року відповідач на користь батька позивача, сплачувала аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання доньки ОСОБА_2, починаючи з 03.04.2017р. року і до її повноліття ( а.с.16).
Як вбачається зі змісту довідки № 11 від 24.01.2018 року, виданої факультетом публічного права та адміністрування Національного юридичного університету ім.Я.Мудрого, договору № 348/17 від 01.09.2017р., ОСОБА_2 дійсно навчається в даному навчальному закладі, навчається на контрактній формі навчання, термін навчання чотири роки, починаючи з 01.09.2017р., вартість освітньої послуги становить за кожен календарний рік 24 700 грн. ( а.с.10,11).
Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Китайгородської сільської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою реєстрації свого батька ОСОБА_5: вул.Садова,3 с.Рудка Царичанського району Дніпропетровської області (а.с.15).
Частинами першою - третьою ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.
Частиною 1 ст. 199 СК України, передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто, крім родинного зв'язку батьків і дітей, продовження повнолітніми навчання, потреби повнолітніх дітей у зв'язку із продовженням навчання в матеріальній допомозі, необхідно перевіряти і здатність батьків таку допомогу надавати. При відсутності хоча б одного із наведених фактів, аліментне зобов'язання, пов'язане із утриманням батьками своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, не виникає.
Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і ( або ) у частці від заробітку ( доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином ( ст. 200 СК України).
Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання) , виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням полягає у необхідності її харчування в учбовому закладі, придбання необхідної літератури, канцелярських приладів, плати за навчання, тощо.
В обґрунтування свої позовних вимог позивачем надано суду дві копії квитанції про сплату її батьком ОСОБА_5 коштів за навчання по 12 350 грн., а також квитанцію про оплату за гуртожиток в розмірі 4840 грн.
Відповідач в обґрунтування часткового заперечення проти заявлених до неї позовних вимог суду пояснила, що працює лікарем-терапевтом терапевтичного відділення КЗ "Царичанська ЦРЛ", середньомісячний дохід становить близько 5600 грн., має статус матері, яка виховує дитину самостійно, однак допомогу у зв'язку з цим не отримує, оскільки офіційно працює.
Вказані обставини сторони в судовому засіданні визнали та не заперечували.
Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів можливості сплачувати відповідачем аліменти саме в заявленому ним розмірі.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов"язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов"язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, оцінивши зібрані в судовому засіданні в сукупності всі надані сторонами докази, суд прийшов до остаточного висновку, що позивач не довів суду спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу на період її навчання в Харківському національному юридичному університеті ім. Я.Мудрого саме в розмірі 1/4частини з усіх видів доходів ОСОБА_4 щомісячно, що не поставить відповідача та її родину в скрутне матеріальне становище.
Суд також звертає увагу, що вимога позивача про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого на одну працездатну особу, не обґрунтована та не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Статтею 182 ч.2 СКУ визначено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи зазначені норми, суд приходить до висновку, що мінімальний розмір аліментів встановлений законом саме для дитини відповідного віку. Статус дитини визначений ч.1 ст.6 Сімейного кодексу України -правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.
Позивач ОСОБА_2 народилась 17.12.1999 р., отже є повнолітньою особою, і відповідно немає статусу дитини. Тому суд вважає, що вимога про стягнення аліментів на повнолітню особу та визначенні їх розміру, з посиланням на ч.2 ст.182 СКУ, є необґрунтованим.
Крім того, як судом зазначалось, представник позивача-адвокат ОСОБА_3 перед судовими дебатами надав суду договір про надання правової допомоги, акт щодо фактичного надання юридичних послуг за відповідним договором, приходний касовий ордер, відповідно до яких просив стягнути з відповідача на користь позивача 4450 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
З приводу заявленої вимоги, суд зазначає наступне. Ст.175 ЦПК України встановлені вимоги до позовної заяви, зокрема ч.3 п.9 передбачено, що позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи. Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, і належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 ЦПК України регулює порядок попереднього визначення суми судових витрат і встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в звязку із розглядом справи; у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору; попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи; суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), повязаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Як встановлено судом, представник позивача не дотримався вимог вказаних норм ЦПК України, в позовній заяві жодним чином не зазначив про розмір витрат на правничу допомогу, лише просив стягнути з відповідача судовий збір, попереднього розрахунку суду не надав, тому суд вважає, що вказані вимоги представника позивача -адвоката ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.
Отже, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з підстав наведених вище.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 3, 5, 12, 77-82, 134, 141, 258, 259, 264-265, 268, 272,273, 354,430 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 В/36 смт.Царичанка Дніпропетровської області, іпн НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_4, іпн НОМЕР_3) аліменти у розмірі 1/5 частки з усіх видів її заробітку (доходів) щомісяця на її утримання до закінчення нею навчання у Національному юридичному університеті ім.Я.Мудрого, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, починаючи стягнення з 21 березня 2018року.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Царичанський районний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя А.В.Зубій