ПОСТАНОВА

Іменем України

26.06.2018 року м. Кропивницький

Справа № 401/2586/16-ц

Провадження № 22-ц/781/1115/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря судового засідання Тимошенко Т.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_4,

відповідач ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області (суддя Баранець А.М.) від 28 березня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася у Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_5 в якому просила суд визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Протягом розгляду справи в суді першої інстанції позивач змінив предмет позову. Остаточно позивач просив суд про таке: встановити факт спільного проживання однією сімєю ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з 13 березня 2000 року по 18 травня 2016 року, визнати за ОСОБА_4 право на спадкування за законом першої черги після померлого 18 травня 2016 року ОСОБА_7.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 13 березня 2000 року по 18 травня 2016 року, день смерті ОСОБА_7, вони проживали разом однією сімєю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, були повязані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обовязки подружжя. В силу положень ст. 1264 ЦК України позивач, як особа, котра проживала з спадкодавцем однією сімєю більше пяти років до часу відкриття спадщини, відноситься до спадкоємців померлого четвертої черги. Відповідач являється спадкоємцем першої черги. З лютого місяця 2016 року ОСОБА_7 тяжко хворів, а вона надавала йому допомогу та догляд, несла матеріальні витрати, а тому, відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України, має право вимагати надання їй права спадкування разом з спадкоємцями першої черги. 16 квітня 2016 року, за місяць до смерті ОСОБА_7, помер його батько ОСОБА_7, а останній за життя не встиг оформити спадщину після смерті батька. Спадковим майном являється квартира АДРЕСА_2 та будинок № 51-а по вул. Тімірязєва в м. Світловодську Кіровоградської області.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 березня 2018 року позов задоволено повністю: суд встановив факт спільного проживання однією сімєю ОСОБА_4 та ОСОБА_7, померлого 18 травня 2016 року, з 13 березня 2000 року по 18 травня 2016 року; визнав за ОСОБА_4 право на спадкування за законом першої черги після померлого 18 травня 2016 року ОСОБА_7; стягнув з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1191 грн. 20 коп. відшкодування судового збору.

Суд мотивував своє рішення тим, що факт спільного проживання ОСОБА_4 і ОСОБА_7, як чоловіка і жінки без шлюбу, з 13 березня 2000 року по 18 травня 2016 року підтверджено наявними у справі доказами. У звязку з цим позивач відноситься до спадкоємців померлого ОСОБА_7 четвертої черги. З лютого по травень місяці 2016 року ОСОБА_7 тяжко хворів, а ОСОБА_4 опікувалася ним, матеріально забезпечувала, а тому суд вважав можливим змінити черговість одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_7

У апеляційній скарзі, поданій від імені відповідача ОСОБА_5 його представником адвокатом ОСОБА_6, ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову впозові.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги представник відповідача вказав на те, що суд порушив норми процесуального права, неповно та неправильно зясував обставини справи. Хоча відповідач і не оспорює, що його батько підтримував певні стосунки з позивачем, проте вони не досягали ступеню стосунків подружжя, у справі відсутні докази, які підтверджують той факт, що ОСОБА_7 і ОСОБА_4 проживали однією сімєю, мали спільний побут та взаємні права і обовязки. У справі відсутня сукупність умов для зміни черговості спадкування так, як позивач не довела обставини здійснення нею опіки, матеріального забезпечення ОСОБА_7, який мав самостійний регулярних дохід перевищуючий розмір пенсії позивача. До того ж впродовж хвороби, більшу частину цього часу, ОСОБА_7 не перебував у тяжкому стані, самостійно пересувався і давав собі раду без допомоги сторонніх осіб. Крім того, справу розглянуто суддею Баранець А.М., якій було заявлено обґрунтований відвід. В задоволенні якого суд безпідставно відмовив.

Позивач не скористався своїм правом надати відзив на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач та його представник адвокат ОСОБА_6 підтримали вимоги апеляційної скарги.

Позивач, повідомлений належним чином про час, дату і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився без повідомлення причин неявки.

Проте згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторони відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини:

16 квітня 2016 року у місті Світловодську Кіровоградської області у віці 89 років помер ОСОБА_8О (а.с. 148 т. 1).

18 травня 2016 року у місті Світловодську Кіровоградської області у віці 67 років помер ОСОБА_7 (а.с. 140 т. 1).

26 травня 2016 року Світловодською міською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 174-2016 щодо майна померлого ОСОБА_7 (а.с. 139 - 144 т. 1). Заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини подали: 26 травня 2016 року - син спадкодавця ОСОБА_5 (відповідач по справі); 21 липня 2016 року ОСОБА_4

3 червня 2016 року Світловодською міською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 179-2016 щодо майна померлого ОСОБА_8 (а.с. 145 - 153 т. 1). Заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини подали: 3 червня 2016 року - внук спадкодавця ОСОБА_5, а 2 серпня 2016 року ОСОБА_4

За життя ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заповітів не складали, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (а.с. 143, 152 т. 1).

4 червня 2015 року між ОСОБА_7, як відчужувачем, та ОСОБА_5, як набувачем, укладено спадковий договір № 1-541, за умовами якого відчужувач передає після своєї смерті у власність набувача квартиру № 60, що знаходиться за адресою: місто Світловодськ Кіровоградської області, бульвар Дніпровський, будинок № 5, а набувач зобовязався виконувати розпорядження відчужувача, зазначені у цьому договорі (а.с. 27 т. 1).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадковий договір № 1-541, нотаріально посвідчений 4 червня 2015 року, є чинним.

Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітомабо за законом (ст. 1217 ЦК України).

За правилами ст. 1223 ЦК України уразі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі ст. 1261 ЦК Україниу першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).

Частиною 2 ст. 3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно з ч. 2 ст. 1259 ЦК Українифізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умовами, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У абз. 3 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування»судам роз'яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Застосування наведеної норми права, з урахуванням принципу змагальності цивільного судочинства, вимагає доведення позивачем факту проживання з спадкодавцем однією сімєю, опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу, а також перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, зумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України надав належну оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження факту проживання з ОСОБА_7 однією сімєю без шлюбу та доказам наданим відповідачем на спростування цього факту і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність цього факту позивачем.

Відсутність спільної реєстрації місця проживання позивача і ОСОБА_7 за однією адресою не може вважатися достатнім доказом спростування встановленого судом факту.

Згідно ч. 6 ст. 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання.

Надані позивачем письмові докази та показання свідків, зокрема сусідів, достовірно підтверджують, що ОСОБА_4 і ОСОБА_7 не менш як пять років до смерті останнього проживали однією сімє без шлюбу, мали спільний побут, права та обовязки.

Спираючись на встановлений факт, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позивач відноситься до спадкоємців прав і обовязків померлого ОСОБА_7 четвертої черги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду в цій частині.

Враховуючи, що відповідач являється спадкоємцем померлого ОСОБА_7 першої черги, а позивач спадкоємцем четвертої черги, для вирішення питання про надання позивачу права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги суд, на підставі наданих сторонами доказів, мав встановити, що спадкодавець з певних причин перебував у безпорадному стані а позивач протягом тривалого часу опікувався ним, надавав матеріальне забезпечення та інші види допомоги.

Суд встановив, що ОСОБА_7 хворів на тяжке захворювання, загострення якого розпочалася в лютому 2018 року, а помер він 18 травня 2018 року, тобто тривала чотири місяці. В цей період він був неодноразово госпіталізований і згідно медичної документації перебував у стані середньої тяжкості (а.с. 33 - 35 т. 2).

Обєктивних даних про перебування ОСОБА_7 внаслідок тяжкого захворювання чи похилого віку у безпорадному стані, через який він не міг самостійно себе забезпечити і потребував постійного стороннього догляду, судом не встановлено.

Суд не врахував, що згідно інформації наданої Світловодським УПФ (а.с. 102 т.2), Світловодською міською державною нотаріальною конторою (а.с. 51 т. 2), лікарем ОСОБА_9 (а.с. 32 т. 2), Світловодським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Кіровоградській області (а.с. 31 т. 2), редакцією газети «Світловодськ вечірній» (а.с. 30 т. 2) до травня місяця 2016 року ОСОБА_7 самостійно здійснював свої права, особисто зявлявся в різноманітні установи для вирішення своїх питань, не був прикутий до ліжка, діяв свідомо та цілеспрямовано (отримав свідоцтво про смерть свого батька, уклав договір купівлі-продажу будинку, розміщував оголошення у газеті, оформляв пенсійні виплати, проходив медичні огляди та лікування, тощо), що вказує на відсутність у нього безпорадного стану.

Відповідач посилався на вказані докази, однак суд їх до уваги не взяв і оцінки їм не дав.

Та обставина, що в період хвороби ОСОБА_7 ОСОБА_4, яка проживала з ним однією сімєю, надавала йому допомогу, придбала для нього ліки, відвідувала у лікарні не дає підстав для висновку про те, що він тривалий час перебував у безпорадному стані протягом якого позивач опікувався ним та надавав всіляку допомогу.

У звязку з цим висновок суду про наявність визначених ч. 2 ст. 1259 ЦК України підстав для надання позивачу права на спадкування після смерті ОСОБА_7 разом з спадкоємцем першої черги є таким, що не відповідає обставинам справи.

За відсутності умов для зміни черговості спадкування і прийняття спадщини спадкоємцем першої черги, що виключає спадкування позивачем після смерті ОСОБА_7, встановлення судом обставин проживання позивача з спадкодавцем однією сімєю протягом пяти і більше років до часу відкриття спадщини не має юридичного значення.

Оскільки суд першої інстанції неправильно встановив деякі обставини, які мають значення для справи, дійшов неправильного висновку по наявність підстав для зміни черговості спадкування, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову вцілому.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 березня 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання чоловіка і жінки без шлюбу, зміну черговості одержання права на спадкування відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду з підстав передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 5 липня 2018 року.

Головуючий О.Л. Карпенко

Судді: А.М. Головань

ОСОБА_3