Справа № 409/1801/17
Провадження № 22ц/782/356/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2018 року, липня місяця, 18-го дня, Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого Яреська А.В. (судді - доповідача), суддів: Дронської І.О., Карташова О.Ю., за участю секретаря: Єгорової О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області у місті Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 02 березня 2018 року у цивільній справі (№ 409/1801/17 суддя І інстанції - Пронька В.В.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Просила суд, визнати за нею право власності на спадкове майно: земельну частку (пай) розміром 7,70 умовних кадастрових гектар по колишньому колгоспу ім. Леніна с. Новобіла, право власності на яку на підставі Сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 від 22.01.1997 року, зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів за № НОМЕР_4 належала померлому ОСОБА_5; майновий пай, часткою розміром 634 грн. або 0,02 % від загальної вартості майна пайового фонду к-п ім. Леніна с. Новобіла, право власності на який на підставі Свідоцтва про право власності члена колективного сільськогосподарського підприємства серії НОМЕР_5 (майновий сертифікат), виданого 10.02.2004 року головою Новобілянської сільської ради, належав померлому ОСОБА_5

Позов було прийнято до розгляду, рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 02 березня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом було відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу. У апеляційній скарзі скаржник зазначила, що з вказаним рішенням не згодна частково, а саме в частині відмови суду у визнанні за позивачкою права власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай). В частині відмови суду у визнанні за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно майновий пай рішення не оскаржує. Скаржник зазначила у скарзі що рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 02.03.2018 року є незаконним та необґрунтованим у зв'язку з неповним встановленням обставин, що мають значення для справи, є ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права. Просила апеляційний суд скасувати рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 02.03.2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом в частині відмови у визнанні права власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) розміром 7,70 умовних кадастрових гектар по колишньому колгоспу ім. Леніна с. Новобіла, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_5 та ухвалити в цій частині позовних вимог нове рішення згідно з яким: визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно: земельну частку (пай) розміром 7,70 умовних кадастрових гектар по колишньому колгоспу ім. Леніна с. Новобіла, право власності на яку на підставі Сертифікату за земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 від 22.01.1997 року, зареєстрованого у книзі реєстрації сертифікатів за № НОМЕР_4 належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_5

У судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити. Відповідачі у судовому засіданні із апеляційною скаргою погодились, просили її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, пояснення відповідачів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ухвалюючи рішення по справі у подальшому оскарженій у апеляційній інстанції частині суд першої інстанції встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_7 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_6 виданим Новобілянською сільською радою Новопсковського району Луганської області. Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 виданого 30.07.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Білокуракинського районного управління юстиції Луганської області вбачається, що позивач ОСОБА_6 30.07.2010 уклала шлюб з ОСОБА_7, після реєстрації якого позивачу присвоєно прізвище «ОСОБА_6». Відповідно до довідки №217, виданої 15.02.2017 року Виконавчим комітетом Новобілянської сільської ради Новопсковського району Луганської області, згідно даних обліку Новобілянської сільської ради ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1, знятий з реєстраційного обліку ІНФОРМАЦІЯ_7 у зв'язку зі смертю. На час смерті разом з ним за вказаною адресою були зареєстровані: позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5. Суд встановив, що згідно постанови державного нотаріуса Новопсковської державної нотаріальної контори Ковальова А.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.08.2017 року, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій по оформленню спадкових прав після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 - видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, у зв'язку з втратою правовстановлюючого документа на земельну ділянку (сертифіката на земельну частку (пай). Згідно відповіді Новопсковської державної нотаріальної контори за вих. № 18 від 17.01.2018, спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 не заводилася

Відмовляючи у задоволенні вимог щодо визнання права власності на земельний пай у порядку спадкування суд першої інстанції дійшов до висновків, що позивачем, в порушення норм чинного законодавства, не було доведено належними та допустимими доказами того, що померлий ОСОБА_5 був членом КСП ім. Леніна с. Новобіла Новопсковського району Луганської області, був внесений до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю; а також, що КСП ім. Леніна с. Новобіла Новопсковського району Луганської області взагалі отримало акт про право колективної власності на землю. Надаючи оцінку наданим позивачем довідкам Виконавчого комітету Новобілянської сільської ради Новопсковського району Луганської області №33 від 23.02.2017 та Відділу Держгеокадастру у Новопсковському районі Луганської області №0-28-12-0.4-626/15-17 від 09.03.2017, суд виходив з того, що останні суперечать одна одній. Так, зі змісту довідки №33 від 23.02.2017, виданої Виконавчим комітетом Новобілянської сільської ради Новопсковського району Луганської області, вбачається, що за громадянином ОСОБА_5 закріплено на території Новобілянської сільської ради земельну частку (пай), ріллю. Згідно протоколу жеребкування номер ділянки НОМЕР_8. Сертифікат НОМЕР_9. Разом з тим, відповідно до довідки Відділу Держгеокадастру у Новопсковському районі Луганської області №0-28-12-0.4-626/15-17 від 09.03.2017, земельна ділянка в натурі згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_10 громадянину ОСОБА_5 не виділялась. За таких обставин суд першої інстанції зробив висновок про те, що позивачем належних та допустимих доказів набуття її чоловіком права на земельну частку (пай) у КСП ім. Леніна с. Новобіла Новопсковського району Луганської області, а відтак і входження цього права до складу спадщини, що відкрилася після смерті чоловіка, не надано.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстацнії, адже до них він дійшов поспішно, без належного з'ясування тих обставин справи, що підлягали з'ясуванню. Між тим, відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Як було роз'яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Згідно ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, позивач та відповідачі є спадкоємцями першої черги за законом на майно, що відкрилось після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7.

Як вбачається з наявних у справі доказів та отриманої на запит апеляційного суду відповіді Новопсковської районної державної адміністрації від 12.07.2018 року №9-7/6-2390 у якій вони посилаються на інформацією, що була надана відділом у Новопсковському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області гр. ОСОБА_5 був внесений у списки за НОМЕР_11, що додані до Державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_12 виданого Новопсковською районною Радою народних депутатів від 11 серпня 1995 року по колишньому колгоспу ім. Леніна. Згідно записів книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) гр. ОСОБА_5 на підставі рішення Новопсковської РДА від 19.12.1996 за № 645/1 отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 по колишньому колгоспу ім. Леніна про що свідчить запис за реєстраційним номером НОМЕР_4 від 12.02.1997 та особистий підпис власника.

Згідно з вимогами ст. ст. 22, 23 ЗК України (у редакції 1990 року) та зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта. Суд першої інстанції не врахував, що позивача було внесено до списку громадян, співвласників землі, що було долучено до державного акта на право колективної власності на землю серії НОМЕР_12 виданого Новопсковською районною Радою народних депутатів від 11 серпня 1995 року по колишньому колгоспу ім. Леніна. Як роз'яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7 (з відповідними змінами й доповненнями) член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Отже, суд помилково дійшов висновку про те, що вимоги позивача є повністю необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Проте, колегія суддів враховує тут і те, що відповідно до правил ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки померлого. Оскільки на момент відкриття спадщини разом із спадкодавцем були зареєстровані та проживали його дружина ОСОБА_6, 1975 р. н. та рідні діти - ОСОБА_4, 1993 р. н., ОСОБА_3, 1996 р. н. - а отже прийняли таким чином спадщину як спадкоємці першої черги, то позивачка ОСОБА_1 може претендувати лише на 1/3 частку цієї спадщини, адже ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не відмовлялись від спадщини протягом визначеного законом терміну, а отже навіть за умови визнання ними позовних вимог у суді (а.с.40) не може бути вирішено питання щодо відчуження ними своїх часток на користь позивачки. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мають право звернутись у суд із позовами про визнання за ними права власності на свої частки земельного паю.

Отже, за таких обставин апеляційний суд вважає, що рішення суду відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підлягає зміні, скасуванню його в частині відмови у визнанні за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно земельну частку (пай), та ухваленню в цій частині нового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно земельну частку (пай) слід задовольнити частково, визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно: 1/3 частину земельної частки (пая) розміром 7,70 умовних кадастрових гектар по колишньому колгоспу ім. Леніна с. Новобіла, право власності на яку на підставі Сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 від 22.01.1997 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів за № НОМЕР_4 належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_5, а у іншій частині позовних вимог відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, Апеляційний суд луганської області у складі колегії суддів, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 02 березня 2018 року змінити, скасувавши його у частині відмови у визнанні за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно земельну частку (пай), та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно земельну частку (пай)задовольнити частково, визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_2) право власності на спадкове майно: 1/3 частину земельної частки (пая) розміром 7,70 умовних кадастрових гектар по колишньому колгоспу ім. Леніна с. Новобіла, право власності на яку на підставі Сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 від 22.01.1997 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів за № НОМЕР_4 належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_5

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 липня 2018 року.

Головуючий

Судді