АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/809/18 Справа № 202/5491/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Пищиди М.М.

за участю секретаря Кравцової Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до Комунального виробничого ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району, третя особа: Дніпропетровська міська рада про визнання права власності на квартиру

за апеляційною скаргою Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах Дніпровської міської ради

на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

30 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Комунального виробничого ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району, третя особа: Дніпропетровська міська рада про визнання права власності на квартиру. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач просила суд визнати за нею право власності на квартиру № 1а, літ. А-10, в житловому будинку № 73 по проспекту Миру, в місті Дніпро, яке складається із: коридору площею 6,8 кв. м. (приміщення № 1), санвузлу площею 3,6 кв. м. (приміщення № 2), кухні площею 7,6 кв. м. (приміщення № 3), житлової площею 19,6 кв. м. (приміщення № 4), кладової площею 0,7 кв. м. (приміщення № 5), балкону площею 0,8 кв. м. (приміщення № І), лоджії площею 1,7 кв. м. (приміщення № ІI), загальною площею 40,8 кв. м., житловою площею 19,6 кв. м., допоміжною площею 18,7 кв. м., площею літніх приміщень 2,5 кв. м. (а.с.2-4).

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Комунального виробничого ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району, третя особа: Дніпропетровська міська рада про визнання права власності на квартиру задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності на квартиру № 1а, літ. А-10, в житловому будинку № 73 по проспекту Миру, в місті Дніпро, яке складається із: коридору площею 6,8 кв. м. (приміщення № 1), санвузлу площею 3,6 кв. м. (приміщення № 2), кухні площею 7,6 кв. м. (приміщення № 3), житлової площею 19,6 кв. м. (приміщення № 4), кладової площею 0,7 кв. м. (приміщення № 5), балкону площею 0,8 кв. м. (приміщення № І), лоджії площею 1,7 кв. м. (приміщення № ІI), загальною площею 40,8 кв. м., житловою площею 19,6 кв. м., допоміжною площею 18,7 кв. м., площею літніх приміщень 2,5 кв. м. (а.с. 43-45).

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог (а.с.52-58).

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до змісту ст. 344 ЦК, обставини, які мають значення для справи, і які повинен довести саме позивач, як передбачає ч. 1 ст. 81 ЦПК України, є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

Судом 1 інстанції було встановлено, що з березня 2006 року по теперішній час позивач постійно проживає в квартирі № 1а, літ. А-10 в житловому будинку № 73 по проспекту Миру в місті Дніпро на підставі договору найму від 03.08.2006 року, проводить ремонтні роботи, господарює в ній, продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше ніж десять років.

Фактичне проживання, підтверджується договором найму від 03.08.2006 року, актами від 10.03.2006 р., від 10.09.2006 р., від 01.02.2007 р., від 03.10.2007 р., від 03.01.2008 р., від 24.11.2008 р., від 02.02.2009 р., від 10.11.2009 р., від 10.08.2010 р., від 25.12.2010 р., від 24.04.2011 р., від 10.11.2011 р., від 07.03.2012 р., від 03.10.2012 р., від 10.03.2013 р., від 24.10.2013 р., від 01.04.2014 р., від 10.09.2014 р., від 03.03.2015 р., від 26.10.2015 р., від 04.01.2016 р., від 04.07.2016 р., складеним сусідами та засвідченими керівником КП «ЖЕП № 50» ОСОБА_3, директором ДКС ОСОБА_4 Відповідно до виписки з амбулаторної карти Комунального закладу «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 9», позивач з 2006 року знаходиться під наглядом у терапевта за місцем свого проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Задовольняючи позовні вимоги суд 1 інстанції виходив з того, що давність володіння позивачем квартирою № 1а, літ. А-10, розташованим за адресою м. Дніпропетровськ, пр. Миру, 73, та його безперервність (тобто строк володіння) бере початок з березня 2006 року, і на час розгляду спору у суді складає понад 10 років, що відповідно до вимог ст.. 344 ЦК України є підставою для визнання за ним права власності.

Однак, із вказаними висновками суду у повній мірі погодитись неможливо, оскільки вони зроблені передчасно та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, згідно ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.

Отже, представницьким органом, який наділений повноваженнями на представництво інтересів територіальної громади м. Дніпро, є Дніпровська міська рада.

Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава. У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої предявлено позов, суд відмовляє в позові до неналежного відповідача з цієї підстави і не повинен робити інших висновків, щодо обставин справи не повязаних із встановленням належності відповідача.

Із матеріалів справи вбачається, що спірна квартира є комунальною власністю територіальної громади м. Дніпра, тобто власником об'єкту спірного нерухомого майна є Дніпровська міська рада.

Позовні вимоги до Дніпровської міської ради не заявлялись, а Комунальне виробниче ремонтно-експлуатаційне підприємство Індустріального району не може бути відповідачем по даному спорі, оскільки саме права Дніпровської міської ради зачіпляються рішенням суду.

Зважаючи на те, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішувати питання щодо залучення до участі у справі інших осіб, а суд 1 інстанції дане питання не вирішив, то колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Комунального виробничого ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району, третя особа: Дніпропетровська міська рада про визнання права власності на квартиру, що не позбавляє ОСОБА_2 права звертатися з відповідним позовом до належного відповідача у передбачений законом спосіб та порядок.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь Прокуратури Дніпропетровської області підлягає стягненню понесені судові витрати у сумі 606,32 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах Дніпровської міської ради задовольнити.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2016 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Комунального виробничого ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району, третя особа: Дніпропетровська міська рада про визнання права власності на квартиру - відмовити

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Прокуратури Дніпропетровської області судовий збір у розмірі 606,32 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: