Справа № 182/5142/18
Провадження № 2-о/0182/143/2018
У Х В А Л А

Іменем України

18.07.2018 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, заінтересована особа: Головне Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою, в якій просить суд встановити факт проживання матері заявника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована в Республіці Білорусь АДРЕСА_1, на території України з 1957 року по 1971 роки.

Суддя, розглянувши дану заяву, приходить до наступного.

Статтею 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В частині 2 ст.293 ЦПК України зазначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; усиновлення; встановлення фактів, що мають юридичне значення; відновлення прав на втрачені цінні папери на пред'явника та векселі; передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; визнання спадщини відумерлою; надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3)каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, які мають юридичне значення, зокрема прийняття спадщини, володіння будинком на праві власності, місце відкриття спадщини, наявність страхового стажу тощо, за умов, що факт, який встановлюється, повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права, а також законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд має право встановлювати юридичні факти тільки за додержання таких умов: а) це мають бути юридичні факти, тобто такі, які тягнуть за собою виникнення, зміну чи припинення правовідносин; б) заявниками у цих справах можуть бути тільки громадяни; в) коли чинне законодавство допускає судовий порядок встановлення даного факту; г) коли в іншому порядку його встановити не можна; ґ) при встановленні факту не повинен вирішуватися спір про право цивільне.

Відповідно до Пленуму Верховного Суду України N5 від 31 березня 1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», предметом судового розгляду справи про встановлення юридичних фактів можуть бути лише справи за наявності перелічених нижче умов: такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Як вбачається з матеріалі справи, заявник просить суд встановити факт проживання його матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована в Республіці Білорусь АДРЕСА_1 на території України з 1957 року по 1971 роки.

Проте, відповідно до положень ч.1 ст.315 ЦПК України, справи про встановлення проживання на території України, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Окрім цього, суддя вважає за необхідне зазначити, що з заявами про встановлення факту, що має юридичне значення, в даному випадку, про встановлення факту проживання на території України, повинна звертатися особа особисто, оскільки встановлений факт проживання ОСОБА_3 на території України з 1957 року по 1971 рік для неї може породжувати юридичні наслідки, тобто від них залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав.

Враховуючи вищенаведене, оскільки справи про встановлення факту проживання на території України, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають, у відкритті провадженні слід відмовити.

Керуючись п.1 ч.1 ст.186, ст.ст.315, 354, 258, 260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, заінтересована особа: Головне Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п'ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал