Справа № 360/120/18 Головуючий у І інстанції Унятицький Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/2731/18 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 26 18.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 липня 2018 року апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Приходька К.П., розглянула в приміщенні Апеляційного суду Київської області у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на рішення Бородянського районного суду Київської області від 23 квітня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

у с т а н о в и л а :

у січні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору за № б/н від 03 лютого 2011 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на суму залишку заборгованості. Відповідач зобов'язався повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до змісту позовної заяви, договір складається з анкети - заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Банк зазначає, що відповідач не виконує належним чином зобов'язання щодо своєчасного повернення грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 30 листопада 2017 року складає 11 405,01 грн., тому позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь дану заборгованість за кредитним договором № Б/Н від 03 лютого 2011 року та судові витрати в сумі 1762 гривень 00 копійок судового збору.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 23 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції не врахував, що позивач довів належними та допустимими доказами факт укладення між сторонами договору про надання банківських послуг, що підтверджується підписаною заявою відповідача від 03 лютого 2011 року, витягом з Умов та правил надання банківських послуг та витягом з Тарифів банку. Також доказом користування відповідачем банківськими послугами, які надавав позивач, є наданий банком розрахунок заборгованості. Відповідач зазначені вище докази не спростував.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 зазначає, що суд дійшов правильного висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, однак даний відзив судовою колегією не може бути взятий до уваги, оскільки він не підписаний відповідачем.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону відповідає не в повній мірі.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно анкети - заяви від 03 лютого 2011 року ОСОБА_4 виявив бажання оформити на своє ім`я кредитний ліміт по платіжній картці «Універсальна» та погодив, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг. Він ознайомлений з договором про надання банківських послуг та згоден з його умовами. Він зобов'язався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайтіПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.8).

Обґрунтовуючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що ОСОБА_4 відповідно до підписаної ним заяви від 03 лютого 2011 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, в порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання щодо своєчасного внесення платежів за договором не виконав, внаслідок чого станом на 30 листопада 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 11405,01 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 1333,89., заборгованості за процентами у розмірі 9051,83 грн., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 519,29 грн.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано суду власний розрахунок заборгованості (а.с.6-7), анкету - заяву позичальника про приєднання до Умови і правила надання банківських послуг від 03 лютого 2011 року (а.с.8), витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.9), витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.10-33) без підпису ОСОБА_4, ксерокопію паспорта ОСОБА_4 (а.с.34).

Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України).

За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).

Встановлено, що в анкеті-заяві від 03 лютого 2011 року містяться лише персональні дані відповідача, дата та його підпис. При цьому, у вказаній анкеті-заяві від 03 лютого 2011 року відсутні дані про істотні умови кредитного договору, а саме: розмір кредитного ліміту, процентна ставка, номер кредитної картки, рахунок та строк її дії, цільове призначення кредиту, обов'язковість яких передбачено Умовами та правилами надання банківських послуг.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не доведено укладення з відповідачем 03 лютого 2011 року договору про надання банківських послуг, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення.

В анкеті-заяві від 03 лютого 2011 року відповідач лише виявив бажання оформити на своє ім'я кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна» та погодив, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомлений з договором про надання банківських послуг та згоден з його умовами. Він зобов'язався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті ПАТ КБ «ПриватБанк».

Натомість, як вірно встановлено судом першої інстанції, зазначені Умови не містять підпису відповідача. При цьому позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту.

Зазначена правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14 грудня 2014 року (справа №6-2462цс16), від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16).

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено виникнення у відповідача зобов'язань за кредитним договором на умовах, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі з підстав їх недоведеності, виходячи з такого.

По справі встановлено, що ОСОБА_4 вчиняв дії щодо часткової сплати заборгованості за кредитним договором, що свідчить про визнання ним факту отримання кредитних коштів, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, який не спростований відповідачем.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором видно, що платіж розміром 390 грн. здійснено 11.02.2015 року, розмір заборгованості відповідача по тілу кредиту становить 1333,89. (а.с.6-7), яка підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Оскільки ОСОБА_4 у період з 03 лютого 2011 року по 30 листопада 2017 року фактично користувався наданими ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитними коштами, а умовами договору не встановлено розмір процентів за користування ними, то їх розмір підлягає визначенню на рівні облікової ставки Національного банку України відповідно до положень ст.1048 ЦК України, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року № 6-1412цс16.

Розрахунок заборгованості ОСОБА_4 за процентами на рівні облікової ставки Національного банку України за користування кредитними коштами у період з 04 листопада 2013 року по 03 січня 2018 року здійснюється за формулою:

[ Сума боргу] х [ Ставка (%)] /100% / 365 днів х [ Кількість днів ] =[Сума]

Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУРозрахункова ставка (% у рік)Пеня
03.02.201122.03.3.007.757.75116.86
23.03.201209.06.3.007.57.5121.61
10.06.201312.08.2013641 333.007716.36
13.08.201314.04.3.006.56.558.16
15.04.201416.07.2014931 333.009.59.532.27
17.07.201412.11.3.0012.512.554.32
13.11.201405.02.2015851 333.00141443.46
06.02.201503.03.2015261 333.0019.519.518.52
04.03.201527.08.3.003030193.92
28.08.201524.09.2015281 333.00272727.61
25.09.201521.04.3.002222168.26
22.04.201626.05.2016351 333.00191924.22
27.05.201623.06.2016281 333.00181818.36
24.06.201628.07.2016351 333.0016.516.521.03
29.07.201615.09.2016491 333.0015.515.527.66
16.09.201627.10.2016421 333.00151522.95
28.10.201613.04.3.00141485.90
14.04.201725.05.2017421 333.00131319.94
26.05.201726.10.3.0012.512.570.30
27.10.201730.11.2017351 333.0013.513.517.26
Всього: 1 158.96

Таким чином, розмір заборгованості ОСОБА_4 за процентами за користування кредитними коштами становить 1 158.96 грн.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 03 лютого 2011 року у розмірі 2492,85 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 1333,89 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 1 158.96 грн.

Щодо питання пропуску строку позовної давності, про застосування якого ОСОБА_4 заявляв у відзиві на позовну заяву (а.с.48) колегія суддів вважає, що строк позовної давності в даному конкретному випадку не закінчився, оскільки платіж розміром 390 грн. здійснено 11.02.2015 року, а позивач звернувся до суду з даним позовом у січні 2017 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені та штрафу за їх безпідставністю.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки у порушення вимог ст.263 ЦПК України суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості по тілу кредиту та заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, які є складовою загальної заборгованості відповідача за договором, то колегія суддів приходить до висновку, що в силу ст.376 ЦПК України ці порушення є підставою для скасування рішення суду у повному обсязі та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» з наведених вище підстав.

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

ПАТ КБ «ПриватБанк» при подачі позову сплатив судовий збір у розмірі 1 762 грн., а при подачі апеляційної скарги - 2 643 грн. Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позов ПАТ КБ «ПриватБанк», то понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 962 грн. 84 коп.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 23 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 03 лютого 2011 року у розмірі 2492,85 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 1333,89 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 1 158.96 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 962 грн. 84 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Судді:

____________ _____________ ____________