Справа № 159/3087/18
Провадження № 2/159/943/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Лесика В.О.,

за участі секретаря Жукової Ю.В.,

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Ковельської міської ради Волинської області про переведення прав забудовника в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Ковельської міської ради Волинської області про переведення прав забудовника в порядку спадкування.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 23 лютого 2006 року померла їх мати ОСОБА_3, а 01 квітня 2014 року батько ОСОБА_4. Після смерті батька відкрилась спадщина яка складається з незавершеного будівництвом житлового будинку, що знаходиться в місті Ковелі по вул. Бенделіані,13 разом з господарськими спорудами та будівлями будівництво яких розпочав за життя батько. Зазначене будівництво було розпочато на законних підставах про що свідчать наступні документи. ОСОБА_5 виділено земельну ділянку площею 600 кв.метрів для будівництва та обслуговування житлового будинку. 28.05.1981 року батьком було виготовлено Проект забудови даної земельної ділянки. У 1983 році батьки фактично побудували житловий будинок та відповідні господарські споруди, однак правовстановлюючі документи до цього часу не виготовлені, а тому успадкувати вказане майно вони не мають змоги відповідно до вимог законодавства, тому просять задовольнити вказаний позов та перевести на них, а саме на ОСОБА_1 2/3 частини прав забудовника, а на ОСОБА_2 1/3 частину прав забудовника.

В підготовчому судовому засіданні позивачі уточнили заявлені вимоги та просили задовольнити позов без визначення часток з підстав викладених в позові.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не зявився, надіславши повідомлення про розгляд справи у відсутності представника за наявними у справі доказами.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення позивачів, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов після його уточнення підставний, обґрунтований і підлягає до задоволення, фактичне визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Судом встановлено, що 01 квітня 2014 року помер батько позивачів ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЕГ № 152562. За життя останній отримав земельну ділянку під забудову відповідно до рішення виконавчого комітету народних депутатів Ковельської міської ради від 19 березня 1981 року. Ним було виготовлено проект забудови земельної ділянки, затвердженого головним архітектором м. Ковеля 10.08.1981 року та отримано Акт виносу в натуру меж земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку 10 червня 1981 року.

Позивачі по справі є дітьми спадкодавця, що підтверджено наданими документами. У встановлений законом термін ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивач ОСОБА_2 прийняв спадщину шляхом проживання зі спадкодавцем у житловому будинку.

У відповідності з повідомленням завідуючої Ковельською держнотконторою від 24.05.2018 року відати свідоцтво про право на спадщину неможливо у звязку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на майно ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також; інші матеріальні і нематеріальні блага (ст. 177 ЦК України). Об'єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи (ст. 178 ЦК України).

Відповідно до норм ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

Зважаючи на викладені вище обставини справи та норми чинного цивільного законодавства, а також враховуючи, що будівництво житлового будинку проводилось на законних підставах, тому суд вважає, що права та обов'язки батька позивачів, як забудовника земельної ділянки, входять до складу спадщини, а останні є законними спадкоємцями цих прав та обов'язків. Таким чином, вимоги позивачів про визнання права на переведення прав забудовника в порядку спадкування підлягають до задоволення.

На підставі ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141,206, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 177, 178, 331, 377, 1216-1218, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Перевести на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_4, який помер 01 квітня 2014 року, права і обов'язки забудовника земельної ділянки, що розташовується за адресою : м.Ковель, вул.Бенделіані,13, в тому числі з правом введення і здачі в експлуатацію житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та отримання на своє ім'я документів, що посвідчують право власності.

Судові витрати залишити за позивачами.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено 17 липня 2018 року.

Головуючий: В.О.Лесик