АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

11 липня 2018 року

м. Харків

справа № 616/263/17

провадження № 22-ц/790/3176/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Маміної О.В.,Піддубного Р.М.,

за участю секретаря судового засідання : Щегельського Д.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

апелянт - Харківська міська рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,

з апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Ленінського районного суду м. Харкова, ухвалене 24 січня 2018 року, під головуванням судді Гримайно О.М., в залі суду в місті Харкові,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, в інтересах якої діяв представник ОСОБА_3, звернулася до суду із вказаною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 27 жовтня 2010 року померла ОСОБА_4, яка на час смерті проживала та була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1.

22 жовтня 2010 року ОСОБА_4 до відділу приватизації житлового фонду були надані документи на приватизацію зазначеною квартири АДРЕСА_1, заява від імені ОСОБА_4 була зареєстрована в органі приватизації під номером 4-797-Ц2, але рішення про приватизацію квартири Управлінням комунального майна та приватизації за час життя ОСОБА_4 прийняте не було.

Факт звернення ОСОБА_4 до Управління комунального майна та приватизації з заявою про приватизацію квартири та надання необхідного пакету документів за час її життя свідчить, на думку позивачки, про віднесення вказаної вище квартири до спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_4

Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем був її син ОСОБА_5, який прийняв спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, але своє право на квартиру після смерті матері не оформив.

У січні 2011 року ОСОБА_5 почав зустрічатися з ОСОБА_1, а з лютого 2011 року розпочав постійно мешкати з ОСОБА_1 однією сімєю у цивільному шлюбі в квартирі АДРЕСА_2.

Разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в квартирі мешкала дочка позивачки - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідач по справі.

14 березня 2017 року помер ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді вказаної вище квартири АДРЕСА_2.

Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем четвертої черги його майна є ОСОБА_1, яка постійно мешкала зі спадкодавцем однією сімєю більше пяти років до часу відкриття спадщини та прийняла спадщину шляхом подачі заява до нотаріальної контори про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний термін.

Оформити своє право у нотаріальній конторі позивачка не може, бо відсутні правовстановлюючі документи на вказану вище квартиру та не встановлений юридично факт проживання з ОСОБА_5 однією сімєю, у звязку з чим постановою Шостої Харківської державної нотаріальної контори №3551/02-31 від 22 вересня 2017 року відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4

У звязку із чим просила суд встановити факт проживання однією сімєю з лютого 2011 року до 14 березня 2017 року з ОСОБА_5 та визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_4, яка померла 27 жовтня 2010 року, та ОСОБА_5, який помер 14 березня 2017 року.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24 січня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом задоволено.

Встановлено факт, що має юридичне значення та вирішено вважати, що ОСОБА_1 з лютого 2011 року до 14 березня 2017 року мешкала однією сімєю з ОСОБА_5, який помер 14 березня 2017 року.

Визнано за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_2, житловою площею 21,9 кв. м, загальною площею 42,8 кв. м, після смерті ОСОБА_4, яка померла 27 жовтня 2010 року та ОСОБА_5, який помер 14 березня 2017 року.

В апеляційній скарзі представник Харківська міська рада просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким у задоволенні позовні вимоги відмовити у повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Апеляційна скарга мотивована тим, що Харківську міську раду не було залучено до участі у справі, між тим, права апелянта було порушені. Вказує, що відповідач ОСОБА_2 не має жодного відношення до права власності на вказану квартиру після смерті ОСОБА_6Л та ОСОБА_6 Судом не було перевірено, що матеріали справи не містять відомостей щодо належності спадкодавцям на праві приватної власності спірної кватири. Судом не було досліджено та не відображено в рішенні суду інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо належності права власності на квартиру АДРЕСА_3. Вказана квартира не приватизована та належить територіальній громаді м. Харкова. Позивачем не надано доказів щодо сумісного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в розумінні ст. 3 Сімейного кодексу.

ОСОБА_1, в інтересах якої діяв представник ОСОБА_3 подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін. Відзив мотивований тим, що дійсно на час звернення до суду спірна квартира не була зареєстрована на праві власності за спадкоємцем але були в наявності підстави для віднесення її до спадкової маси. Вказані обставини були досліджені судом та на підставі яких було прийнято законне та обґрунтоване рішення. Також зазначає, що посилання ХМР на відсутність доказів на підтвердження факту сумісного проживання позивача та ОСОБА_5, який помер 14 березня 2017 року не відповідають дійсності, оскільки матеріли справи містять достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга Харківської міської ради підлягає задоволенню.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт проживання однією сімєю позивачки та ОСОБА_5 з лютого 2011 року до 14 березня 2017 року підтверджується наданими позивачкою фотознімками, документами на імя ОСОБА_4, поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем його майна четвертої черги є ОСОБА_1, яка постійно мешкала зі спадкодавцем однією сімєю більше пяти років до часу відкриття спадщини, і прийняла спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Проте, з вказаним рішенням суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Судовим першої інстанції встановлено, що 27 жовтня 2010 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ВЛ №288483.

Як вбачається з довідки дільниці №28 КП «Жилкомсервіс» про склад сімї наймача (одноквартирного будинку) та займані ними приміщення №815 від 22 жовтня 2010 року ОСОБА_4 з 24 березня 1980 року по день смерті була зареєстрована та проживала у ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно відповіді Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради №15167 від 06 жовтня 2017 року ОСОБА_9 за життя, а саме 22 жовтня 2010 року до відділу приватизації житлового фонду була подана заява з відповідними документами, яка була зареєстрована в органі приватизації під номером 4-797-Ц2, на приватизацію вищезазначеної квартири, проте, рішення про її приватизацію прийняте не було по причині смерті ОСОБА_9

Після смерті ОСОБА_4, померлої 27 жовтня 2010 року, спадкоємцем був її син ОСОБА_5, який прийняв спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, що вбачається з відповіді Другої Харківської державної нотаріальної контори №02-14/2095 від 26.12.2017 року, у звязку з чим було заведено спадкову справу №639/2010, але своє право на квартиру після смерті матері не оформив.

14 березня 2017 року ОСОБА_4 помер.

Як вбачається з відповіді Шостої Харківської державної нотаріальної контори №5016/01-16 від 20.12.2017 року після померлого 14 березня 2017 року ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини 28 березня 2017 року звернулася ОСОБА_1, заява була зареєстрована 28 березня 2017 року за №452, на її підставі була заведена спадкова справа № 189/2017. З іншими заявами про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Постановою №3551/02-31 від 22 вересня 2017 року Шостої Харківської державної нотаріальної контори відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 у звязку з відсутністю документу, який підтверджує родинний зв'язок зі спадкодавцем.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Статтею 1277 ЦК України, яка регулює питання відумерлості спадщини, передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді справи суд першої інстанції не виконав всі вимоги цивільного судочинства, не зясував усіх обставин, що мають значення для справи, не залучив до участі у справі Харківську міську раду при цьому вирішив питання про її права та обов*язки і постановив рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки за життя ОСОБА_9 рішення про приватизацію спірного нерухомого майна органом приватизації прийнято не було то вочевидь наявний спір з територіальною громадою Харківською міською радою щодо права власності на це майно.

Крім того, за відсутності інших спадкоємців як після смерті ОСОБА_4, так і після смерті ОСОБА_5, Харківська міська рада має право на звернення щодо визнання спадщини відумерлою.

За таких обставин, оскаржуваним рішенням вирішено питання про права та обов*язки Харківської міської ради без залучення її до участі у справі, що є підставою для скасування рішення суду.

Розгляд справи за таких обставин позбавляє суд апеляційної інстанції можливості зробити висновок щодо обґрунтованості чи необґрунтованості позовних вимог по суті.

На стадії апеляційного провадження Цивільним процесуальним кодексом не передбачено залучення до участі в справі відповідачів та третіх осіб.

З огляду на викладене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом за вирішенням цього спору до належного кола осіб.

Згідно п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24 січня 2018 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом відмовити.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття , але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді О.В. Маміна

ОСОБА_10