Справа № 159/2852/18
Провадження № 2/159/895/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

за участі секретаря - Жукової Ю.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

11 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Ковельської міської ради Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

В обґрунтування заявленого позову позивачка зазначила, що в будинку за №7 по вулиці Холмській в м. Ковелі Волинської області проживала громадянка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її бабуся ОСОБА_3, які на праві спільної часткової власності володіли вказаним житловим будинком, а саме ОСОБА_2 у розмірі 2/3 частки та ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частки. Співвласниця цього житлового будинку ОСОБА_2 померла 13 квітня 1997 року про що свідчить актовий запис про смерть від 14.04.1997 року №219. Як розпорядилась своєю часткою житла і хто можливо її успадкував їй не відомо. В даному житловому будинку вона проживає разом з дочкою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 з вересня 2006 року по даний час. В 2007 році ОСОБА_3 подарувала їй свою частку у спільній власності житлового будинку про що свідчить нотаріально засвідчений договір дарування від 30.10.2007 року, зареєстрований в реєстрі за №3212. Проживаючи у згаданому будинку нею постійно проводились внутрішні та зовнішні ремонтні роботи, проводилось утеплення будинку і т.п., а також нею використовується прилегла територія та обробляється присадибна ділянка. Враховуючи, що вона разом з дочкою фактично з 2006 року та по даний час добросовісно та відкрито і безперервно користується нерухомим чужим майном, а саме 2/3 частки житлового будинку та надвірними спорудами, тобто більше як 10 років, просить визнати за нею право власності на це майно за набувальною давністю.

У ході судового розгляду позивач ОСОБА_1 позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві і прохає його задовольнити

Представник відповідача Ковельської міської ради Волинської області також в судове засідання не зявився, письмово повідомивши про розгляд справи у його відсутності за наявними у ній доказами.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку про підставність заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як встановлено в судовому засіданні позивачка тобто ОСОБА_1 відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.12.2007 року є власником 1/3 частки житлового будинку, що знаходиться в м. Ковелі по вул. Холмській,7 на підставі Договору дарування від 30.10. 2007 року. Відповідно до будинкової книги ОСОБА_3 померла 23.12.2014 року і відповідно була знята з реєстрації місця проживання.

Про законність володіння померлою ОСОБА_2 2/3 частки будинку по вул. Холмській, 7 в м. Ковелі свідчить технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок в якому вказано, що ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу № 861 від.06.04 1963 року має у власності 2/3 частки в будинковолодінні.

Після смерті останньої 13 квітня 1997 року спадкова справа щодо майна померлої не заводилась, дана обставина підтверджена повідомленням державної нотаріальної контори від 21 червня 2018 року.

Відповідно до чинного законодавства особа може предявити позов про визнання права власності за набувальною давністю, оскільки це випливає з положень ст.ст. 15,16 ЦК України, а також ч.4 ст.344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права, у звязку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання такого права.

Суд вважає також, що відповідачем у цій справі є міська рада, оскільки попередній власник чи його правонаступник відсутні. Суд зазначає також, що ураховуючи положення ст.ст.16, 344, 396 ЦК України до набуття права власності на майно за набувальною давністю, особа яка володіє майном, має право на захист свого володіння від третіх осіб, які не є власниками майна і не мають права на володіння цим майном в силу іншої передбаченої законом чи договором підстави, Отже на переконання суду давніший володілець має право на захист свого володіння відповідно до вимог ст.ст.397, 391 ЦК України. Суд враховує також, що після смерті ОСОБА_2, тобто з 1997 року міська рада зважаючи на відсутність спадкоємців за законом чи за заповітом не заявляла як і не заявляє на даний час свої права на дану нерухомість, як і не зверталась з позовом про повернення цього майна.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років набуває право власності на це майно ( набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом.

Суд вважає також, що враховуючи зміст ст.344 ЦК України при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно, позивачем має бути доведено факт існування такого майна, добросовісність заволодіння ним. відкритість та безперервність у його володінні. Наявність таких ознак є підставою для задоволення позову.

Із наявних у справі доказів слідує, що позивачка відкрито та безперервно користується чужим майном. На момент отримання в дар частки майна та фактичного вселення у житловий будинок ОСОБА_2 померла інші власники були відсутні, а даним майном фактично володіла ОСОБА_3 проте на яких підставах позивачці не було відомо.

Отже вказані обставини свідчать проте, що позивачка також добросовісно володіє нерухомим майном, оскільки не знала і не могла знати, що вона володіє чужим майном

З врахуванням наведених вище підстав суд приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 206, 263, 264, 265, 280-289 ЦПК України ст. 328, ст. 344 Цивільного кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності за набувальною давністю на 2/3 частки житлового будинку №7 з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул. Холмській в м.Ковелі Волинської області, що належав ОСОБА_2, яка померла 13 квітня 1997 року.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено 23 липня 2018 року

Головуючий: В.О.Лесик