Постанова

Іменем України

11 липня 2018 року

м. Київ

справа № 643/6628/16-ц

провадження № 61-23827св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - Харківська міська громада в особі Харківської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на постанову Апеляційного суду Харківської області від 27 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Бурлаки І. В., Бровченка І. О., Яцини В. Б.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Харківської міської громади в особі Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її цивільний чоловік - ОСОБА_6, з яким вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу і який у момент смерті перебував у Харківському слідчому ізоляторі.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль ВАЗ 21099 ЗНГ номерний знак НОМЕР_1.

Вказана квартира належала ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видано 25 вересня 2009 року державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, зареєстроване у реєстрі за № 5-83, а автомобіль ВАЗ 21099 ЗНГ номерний знак НОМЕР_1 придбано ними за час перебування у цивільному шлюбі та за сумісні кошти у січні 2014 року.

Зазначала, що з квітня 2004 року і до моменту його арешту у квітні 2015 року вони проживали разом однією сім'єю у цивільному шлюбі у вказаній квартирі, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Вказувала, що за життя ОСОБА_6 вони планували зареєструвати шлюб, але не встигли.

21 жовтня 2015 року їй надійшла телеграма, в якій повідомлялось про смерть ОСОБА_6

23 жовтня 2015 року вона отримала дозвіл від прокуратури Жовтневого району м. Харкова на поховання ОСОБА_6

Вважала, що вищезазначене вказує на те, що вона із спадкодавцем створили сім`ю та довгий час проживали разом, вели сумісне господарство.

Повідомляла, що, крім неї, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_6 немає, оскільки померлий не мав родичів, а вона була єдиною для нього близькою людиною.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 просила суд встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу між нею і ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_1 з 2004 року до квітня 2015 року; визнати за нею право власності на вказану квартиру та автомобіль ВАЗ 21099 ЗНГ номерний знак НОМЕР_1 у порядку спадкування за законом четвертої черги.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2017 року у складі судді Поліщук Т. В. позов ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2004 року до квітня 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_2 .

Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_3 та на автомобіль ВАЗ 21099 ЗНГ номерний знак НОМЕР_1 у порядку спадкування за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач довела факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_6 з 2004 року до квітня 2015 року належними й допустимими доказами, тому її право на спірну квартиру та автомобіль підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на це майно у порядку спадкування, згідно зі статтею 1264 ЦК України.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 27 лютого 2018 року апеляційну скаргу Харківської міської ради задоволено. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що позивач до 24 червня 2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком - ОСОБА_8, тому, навіть, якщо ОСОБА_4 й проживала з ОСОБА_6 разом, термін проживання з ним складає три роки чотири місяця (з 24 червня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року), що недостатньо для визнання її спадкоємцем четвертої черги відповідно до статті 1264 ЦК України. Крім того, стаття 74 СК України не поширюється на осіб, які перебувають в іншому шлюбі.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2018 року до Верховного Суду, представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно скасував законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, який, дослідивши надані докази та допитавши свідків, правильно встановив факт проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_6

Вказує, що апеляційний суд незаконно розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 274 ЦПК України у такому порядку не можуть бути розглянуті справи про спадкування.

Відзив на касаційну скаргу відповідач до суду не подав.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалене з грубим порушенням норм процесуального права, що є обов'язковою підставою для скасування судового рішення.

Судом встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 05 лютого 2018 року відкрито апеляційне провадження у цій справі та вирішено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження.

У вступній частині оскаржуваної постанови Апеляційного суду Харківської області від 27 лютого 2018 року суд апеляційної інстанції також вказав про те, що розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо спадкування.

У позовній заяві ОСОБА_4, зокрема, просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль ВАЗ 21099 ЗНГномерний знак НОМЕР_1 у порядку спадкування за законом четвертої черги. Тобто спір виник щодо спадкування.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов'язкове скасування судового рішення.

Оскільки апеляційний суд розглянув справу щодо спадкування в порядку спрощеного позовного провадження, тому оскаржувана постанова підлягає обов'язковому скасування з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 401, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду Харківської області від 27 лютого 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк