АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 648/898/17 Головуючий у І інстанції Кусік І.В.
Номер провадження 22-ц/791/976/18 Доповідач Семиженко Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Базіль Л.В.,

ОСОБА_1,

секретар Павловська Ю.О.,

розглянувши у місті Херсоні у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області у складі судді Кусік І.В. від 29 березня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

у березні 2017 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в остаточних вимогах якого посилався на те, що 19 червня 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, як спадкоємцями після смерті ОСОБА_6, було укладено договір про розподіл спадкового майна, за яким ОСОБА_5 у приватну власність перейшов житловий будинок № 2 по вулиці Овражній у селі Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області загальною площею 410,3 кв.м вартістю 704081 гривень та земельна ділянка при ньому площею 0,25 ОСОБА_7 вартістю 40220 гривень, ОСОБА_3 у приватну власність перейшов житловий будинок № 47 по вулиці Південній у селі Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області загальною площею 50,1 кв.м вартістю 145547 гривень та грошові вклади на загальну суму 7554,04 гривні, таким чином за умовами вище вказаного договору ОСОБА_5 отримав у власність спадкове майно на загальну суму 744301 гривню, в той час як ОСОБА_3 отримала у власність спадкове майно на загальну суму 153101 гривню на вкрай невигідних умовах, оскільки мотивом для укладення вказаного договору стала тяжка хвороба ОСОБА_3, яка з січня 2012 року хворіла на онкологічне захворювання абсцес малого тазу на фоні хронічного аднекситу та потребувала хірургічного втручання, ОСОБА_5 все своє життя проживав у спадковому будинку № 2 по вулиці Овражній у селі Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області та не мав наміру його продавати, ОСОБА_3 погодилася на запропоновані братом умови розподілу спадкового майна для того, щоб продавши менший будинок, оплатити курс свого лікування та післяопераційний період, 16 серпня 2016 року ОСОБА_5 помер, після його смерті спадщину прийняла його дочка ОСОБА_2, у позові ОСОБА_4 просив поновити ОСОБА_3 строк позовної давності для звернення з позовом до суду та визнати недійсним вказаний договір про розподіл спадкового майна від 19 червня 2012 року, посвідчений Білозерською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-346, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 29 березня 2018 року позовні вимоги задоволено, ухвалено визнати недійсним договір про розподіл спадкового майна від 19 червня 2012 року, посвідчений Білозерською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-346, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду просила його скасувати, в обґрунтування скарги покликалася на те, що позивачкою не заперечується укладення спірного договору без порушень діючого законодавства, відповідно до його тексту особи сторін встановлено, дієздатність їх перевірено, ніяких доповнень до тексту договору щодо грошових компенсацій по розподілу спадкового майна чи других доповнень не включено, суд першої інстанції помилково не прийняв до уваги письмові заперечення на позов, відповідно до яких ОСОБА_5 вів сумісне господарство з спадкодавцем, за свій рахунок збудував домоволодіння на земельній ділянці, яка належала ОСОБА_6, однак при житті юридично не оформив право власності на нього, позивачка не приймала ніякої участі у будівництві цього житлового будинку, що можуть підтвердити свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, підстави для визнання недійсним договору про розподіл спадкового майна від 19 червня 2012 року відсутні, в матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про захворювання позивачки на момент укладення цього договору, згідно запису хірурга-онколога від 17 січня 2013 року в амбулаторній картці з боку позивачки скарги на стан здоровя були відсутні, надані позивачкою УЗД від 18 січня 2012 року, мамографічне обстеження № 159 від 17 січня 2014 року, результати УЗД від 17 січня 2014 року, 11 травня 2014 року, 04 лютого 2015 року, 02 лютого 2016 року свідчать лише про проходження позивачкою профілактичного медичного обстеження, а не курсу лікування тяжкого захворювання, вона тільки в останнє судове засідання надала для ознайомлення оригінал амбулаторної картки, у якій були відсутні оригінали документів, копії яких долучені до матеріалів справи, за відповідями Комунального підприємства «Білозерська центральна районна лікарня» та Комунального закладу Херсонської обласної ради «Херсонський обласний онкологічний диспансер» у ОСОБА_3 на момент укладення договору та станом на 01 листопада 2017 року відсутнє онкологічне захворювання, а також інші тяжкі захворювання, суд першої інстанції не прийняв їх до уваги та без єдиного документального підтвердження прийшов до хибного висновку щодо захворювання позивачки з січня 2012 року по 2016 рік з потребою негайного хірургічного втручання, висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для поновлення строку позовної давності також є необґрунтованим, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо інвалідності або тяжкої хвороби позивачки, членів її сімї чи родичів, смерті годувальника, загрози втрати житла чи загрози банкрутства та інших обставин.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_11 вимоги скарги підтримали, ОСОБА_2 пояснила, що вона є донькою ОСОБА_5, який у 2016 році помер та вона прийняла у спадщину після нього збудований ним вказаний у позові будинок № 2 по вулиці Овражній у селі Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області та земельну ділянку при ньому, позивачка без законних підстав претендує на половину цього будинку, який бажає продати та кошти від продажу поділити, ОСОБА_2 разом із сімєю проживає у цьому будинку.

Позивачка та її представник у судове засідання не зявилися, не надали на вимогу суду оригінали медичних документів, копії яких містяться в матеріалах справи, та медичну картку позивачки для огляду.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Предметом спору у даній справі є дійсність договору про розподіл спадкового майна від 19 червня 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, за яким ОСОБА_5 на праві приватної власності перейшло вказане у позові майно більшою вартістю від майна, яке перейшло у власність позивачки.

Підставою для визнання вказаного договору недійсним з посиланням на ст. 233 ЦК України, за положенням якої правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину, позивачкою зазначено вчинення його під впливом тяжкої для неї обставини тяжкої хвороби, і на вкрай невигідних умовах, отже предметом доведення для неї згідно з положеннями процесуального права та розясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" є факт вчинення позивачкою спірного договору під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася, за відсутності такої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Спірний правочин було вчинено 19 червня 2012 року, наявні у справі копії медичних документів стосовно позивачки стосуються 2014 року та більш пізнього періоду, єдиним документом, який судом покладено в основі рішення у справі, є документ про проходження позивачкою ультразвукового дослідження, яке нібито проводилося 18 січня 2012 року, при цьому вказана дата є сумнівною, оскільки при даті народження позивачки 08 серпня 1968 року їй не могло бути 46 років, про що вказано у цьому документі, такого віку вона досягла тільки у 2014 році, на зворотній сторінці цього документу іде мова про її стан після операційного лікування, дані щодо проходження якого на той період матеріали справи не містять, даний документ свідчить лише про медичне обстеження та не містить медичного висновку щодо тяжкої хвороби позивачки в розумінні ст. 233 ЦК України.

Отриманий за спадковим договором житловий будинок позивачкою було відчужено лише 10 червня 2016 року, що спростовує її доводи щодо нагальності вирішення питання поділу спадкового майна на вкрай невигідних для неї умовах з метою оплати курсу лікування та післяопераційного періоду, за життя брата ОСОБА_5 позивачка не висловлювала йому претензій щодо будинку, який, за неспростованими позивачкою поясненнями відповідачки, був збудований ОСОБА_12 на земельній ділянці своєї матері і тому оформлений на неї.

За приведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що матеріали справи не містять належних, послідовних та переконливих доказів на підтвердження вказаних у позові обставин, передбачені законом підстави для задоволення його вимог відсутні, рішення суду першої інстанції як незаконне та необґрунтоване підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 29 березня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, на неї протягом тридцяти днів з 12 липня 2012 року, - дня складення повної постанови, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_7

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_13

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_1