Справа № 2-3417/11
Провадження № 2/0203/46/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2018 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменка С.В.,

при секретарі Пилипенко А.С.,

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_3, про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності, за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними, припинення права власності, застосування реституції -

встановив:

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська в 2011 році звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю, розподіл спільного майна. В обґрунтування позову з урахуванням змін та доповнень зазначено, що позивач з середини листопада 2001 року проживав з відповідачкою однією сім'єю без реєстрації шлюбу, оскільки перебував з 30 жовтня 1971 року у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 В 2004 та 2006 році у позивача та відповідачки народились спільні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_2. Факт проживання однією сім'єю підтверджується спільними дітьми, копіями авіаквитків щодо вирушення на спільний відпочинок. Під час спільного проживання позивачем було продано відповідачці господарське приміщення НОМЕР_2 в гаражно-будівельному обслуговуючому кооперативі «Кіровець» та гараж НОМЕР_3, також під час спільного проживання відповідачка придбала земельну ділянку, площею 0,074 га. в селі Піщанка Новомосковському району Дніпропетровської області, також під час спільного проживання було збудовано одноповерхневий будинок. Позивач просить суд встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка - ОСОБА_2 та жінки - ОСОБА_1 без шлюбу, визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 господарське приміщення НОМЕР_2, загальною площею 101,9 кв.м., гараж НОМЕР_3, загальною площею 28,7 кв.м., що знаходяться в гаражно-будівельному обслуговуючому кооперативі «Кіровець» за адресою м. Дніпро, вул. Сергія Лазо, земельну ділянку, площею 0,075 га. для ведення садівництва, що розташована за адресою: садівниче товариство «Лазурь», село Піщанка, Новомосковського району Дніпропетровської області, садовий будинок за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, село Новоселівка, садове товариство «Лазурь», вул. Виноградна, будинок № 2, що розташований на земельній ділянці, площею 0,075 га. для ведення садівництва, визнати частки позивача та частку відповідачки у спільній сумісній власності рівними по ? кожному, визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину господарського приміщення НОМЕР_2, загальною площею 101,9 кв.м., гаражу НОМЕР_3, загальною площею 28,7 кв.м., що знаходяться в гаражно-будівельному обслуговуючому кооперативі «Кіровець» за адресою м. Дніпро, вул. Сергія Лазо, земельну ділянку, площею 0,075 га. для ведення садівництва, що розташована за адресою: садівниче товариство «Лазурь», село Піщанка, Новомосковського району Дніпропетровської області, садовий будинок за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, село Новоселівка, садове товариство «Лазурь», вул. Виноградна, будинок № 2, стягнути з відповідачки витрати зі сплату судового збору. (т. 1 а.с. 28-29, 151-153)

Позивач в жодне судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, через свого представника та шляхом направлення на його адресу судових повісток, про причини неявки суд не повідомив. Дана справа перебуває в Кіровському районному суді м. Дніпропетровська з 2011 року, за цей період неодноразового позовна заява ОСОБА_2 ухвалами суду залишалась без розгляду через неявку позивача та його представника у судові засідання, які в подальшому оскаржувались позивачем в апеляційному порядку та скасовувались, а справа поверталась для продовження розгляду. (т. 1 а.с. 217-218, т.2 а.с.2-5, 26-28, 127-128, 157-160) З огляду на те, що у позивача було достатньо часу скористатись своїми процесуальними правами, заявити необхідні клопотання, витребувати або подати необхідні докази у справі справи, з урахуванням того, що позивач оскаржує ухвали про залишення позову без розгляду, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд приходить до висновку, що неявка позивачки не перешкоджає розгляду справи по суті та вважає за необхідне здійснити розгляд справи за її відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, зазначала, що дійсно в них з позивачем є спільні діти але однією сім'єю вони не проживали, доказів не це позивач до справи не надав, майно позивач відчужив на її користь добровільно.

Третя особа ОСОБА_3 в жодне судове засідання не з'явилась, про місце, час та дату розгляду справи була повідомлена шляхом направлення на її адресу судових повісток, про причини неявки суд не повідомила.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2017 року було прийнято до розгляду позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними та об'єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю, розподіл спільного майна. (т.3 а.с.81)

В обґрунтування позовної заяви третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 зазначено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 30 жовтня 1971 року був зареєстрований шлюб, від якого вони мають двох дітей ОСОБА_5 1973 р.н. та ОСОБА_6 1975 р.н. В період шлюбу ними за спільні кошти було придбано господарське приміщення НОМЕР_2, загальною площею 101,9 кв.м., гараж НОМЕР_3, загальною площею 28,7 кв.м., що знаходяться в гаражно-будівельному обслуговуючому кооперативі «Кіровець» за адресою м. Дніпро, вул. Сергія Лазо. Титульним власником даного майна, яке було придбано в період шлюбу був зазначений ОСОБА_2 ОСОБА_3 вважає себе власником вказаного майна, яке було продане та переоформлене без її згоди, тому вона просить визнати недійсним договір купівлі-продажу господарського приміщення НОМЕР_2, розташованого у Гаражно-будівельному кооперативі «Кіровець» по вул. Сергія Лазо в м. Дніпропетровську, який був укладений 15 жовтня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, та посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Кулініч А.С., зареєстрований в реєстрі за № 616, припинити за ОСОБА_1 право власності на господарське приміщення НОМЕР_2, розташованого у Гаражно-будівельному кооперативі «Кіровець» по вул. Сергія Лазо в м. Дніпропетровську, застосувати наслідки недійсності правочину шляхом застосування двох стороною реституції, визнати недійсним Договір купівлі-продажу гаражу НОМЕР_3, розташованому в Гаражно-будівельному кооперативі «Кіровець» по вул. Сергія Лазо в м. Дніпропетровську, який був укладений 15 жовтня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Кулініч А.С., зареєстрований в реєстрі за № 618, припинити за ОСОБА_1 право власності на гараж НОМЕР_3 в Гаражно-будівельному кооперативі «Кіровець» по вул. Сергія Лазо в м. Дніпропетровську, застосувати наслідки недійсності правочину шляхом застосування двох стороною реституції, стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати. (т.3 а.с.63-69)

В жодне судове засідання ОСОБА_3 не з'явилась, про місце, час та дату розгляду справи була повідомлена шляхом направлення на її адресу судових повісток, про причини неявки суд не повідомила. Ухвалою суду позовна заява ОСОБА_3 залишалась без розгляду через її неявку, які в подальшому була оскаржена ОСОБА_3 в апеляційному порядку (т.3 а.с.152-154) та скасована апеляційним судом (т.3 а.с.181-183) З огляду на це, враховуючи, що у ОСОБА_3 було достатньо часу скористатись своїми процесуальними правами, подати необхідні клопотання, витребувати або подати необхідні докази у справі справи та з урахуванням того, що ОСОБА_3 оскаржує ухвали про залишення позову без розгляду, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд приходить до висновку, що неявка третьої особи з самостійними вимогами, не перешкоджає розгляду справи та вважає за необхідне здійснити розгляд справи за відсутності ОСОБА_3

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 заперечувала проти позову ОСОБА_3, вказувала на його необґрунтованість та недоведеність, в задоволенні просила відмовити.

В судові засідання ОСОБА_2 не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений шляхом направлення на його адресу судових повісток, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали даної цивільної справи, вислухавши пояснення сторони, суд приходить до висновку, що позови задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

30 жовтня 1971 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 (т. 1 а.с. 6)

Рішенням Бабушкінського суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2011 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано, рішення 01 серпня 2011 року набрало законної сили (т.1 а.с.172).

01 липня 2005 року між ОСОБА_2, що діяв від імені ОСОБА_9 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за умовами якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купила земельну ділянку розміром 0,075 га. для ведення садівництва, що розташована за адресою с/т «Лазурь», Піщанської сільради, Новомосковського району Дніпропетровської області, що підтверджується договором купівлі продажу земельної ділянки серії НОМЕР_5 від 01 липня 2005 року посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Монашко М.П., за реєстровим № 290. (т.1 а.с.19-20)

15 жовтня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу господарського приміщення, за умовами якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купила господарське приміщення НОМЕР_2, що знаходиться в Гаражно-будівельному обслуговуючому кооперативі «Кіровець» по вул. Сергія Лазо в м. Дніпропетровську, що підтверджується договором купівлі продажу серії ВМО № 464459 від 15 жовтня 2009 року посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Кулінічем А.С., за реєстровим № 616. (т.1 а.с.13-14)

15 жовтня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу гаража, за умовами якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купила гараж НОМЕР_3, що знаходиться в Гаражно-будівельному обслуговуючому кооперативі «Кіровець» по вул. Сергія Лазо в м. Дніпропетровську, що підтверджується договором купівлі продажу серії ВМО № 464461 від 15 жовтня 2009 року посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Кулінічем А.С., за реєстровим № 618. (т.1 а.с.16-17)

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно ст.25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду не те, що ОСОБА_2 в період з 1971 року по 2011 рік перебував в зареєстрованому шлюбі, можливість перебування в шлюбі одночасно з декількома особами виключена, у суду відсутні підстави для встановлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу. За цих обставин не може бути застосована норма щодо визнання спірного майна таким, що було набуто подружжям за період шлюбу, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

При вирішення вимог позову третьої особи ОСОБА_3 суд виходить з наступного.

Згідно ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до змісту ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований не реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2014 року по цивільній справі № 200/14865/14-ц було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус ДМНО Кулініч А.С. про визнання недійсним договору дарування, визнано договір дарування 55/100 частини домоволодіння від 09 жовтня 2009 року, зареєстрований в реєстрі за № 598 недійсним,скасовано державну реєстрацію права власності на 55/100 частини домоволодіння, визнано право власності на 55/100 частини домоволодіння, вирішено питання щодо судових витрат по справі. Рішенням колегії судді судової палати по цивільним справа Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2015 року (провадження № 22/774/7136/15) рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2014 року було скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - приватний нотаріус ДМНО Кулініч А.С. про визнання недійсним договору дарування відмовлено. (т. 3 а.с. 107-111) Відмовляючи в задоволенні позовних вимог апеляційний суд зазначив, що позивачем не було доведено та не було надано жодного належного й допустимого доказу про вчинення оскаржуваного правочину під впливом тяжкої для позивача обставини і на вкрай невигідних умовах. (т. 3 а.с.111)

Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Правочини які ОСОБА_3 просить визнати недійними, були укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, сама ОСОБА_3 не була стороною вказаних правочинів. Доказів того, що при укладені вказаного правочину були порушенні права ОСОБА_3 до справи не надано, клопотань щодо витребування від приватного нотаріуса документів, які стали підставою для вчинення вказаних правочинів ОСОБА_3 заявлено не було, самостійно суд позбавлений можливості збирати докази на користь сторін у справі, таким чином перевірити чи надавала згоду ОСОБА_3 на укладення даних правочинів неможливо, у зв'язку з чим вимоги за позовом третьої особи задоволенню не підлягають. Крім того, слід зауважити, що строк пред'явлення вимог про визнання даних правочинів недійними, на день пред'явлення позову минув.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2014 року, з урахуванням виправлених ухвалою суду від 2 серпня 2014 року описок, в порядку забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю, поділ спільно нажитого майна, визнання права власності на майно було - заборонено до набрання законної сили рішенням у справі будь-яким особам вчиняти будь-які дії з відчуження наступного майна: господарського приміщення НОМЕР_2 загальною площею 101,9 кв.м., розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Кіровець» по вул. Сергія Лазо в м. Дніпропетровську, що належить ОСОБА_1; гаража НОМЕР_3 загальною площею 28,7 кв.м., розташованого у гаражно-будівельному кооперативі «Кіровець» по вул. Сергія Лазо в м. Дніпропетровську, що належить ОСОБА_1; земельної ділянки площею 0,075 га, розташованої у Садовому товаристві «Лазурь» Піщанської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, що належить ОСОБА_1; садового будинку, вулиця Виноградна, розташованого у Дніпропетровській області, в Новомосковському районі, у с. Новоселівці, «Лазурь» Дніпропетровського фурнітурного заводу, буд. 2, що належить ОСОБА_1

Згідно п.9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

З урахування того, що у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2014 року, з урахуванням виправлених ухвалою суду від 2 серпня 2014 року описок.

У зв'язку з повною відмовою в задоволенні позову ОСОБА_2 на підставі ст. 141 ЦПК України витрати зі сплати судового збору ( т.1 а.с. а.с. 1-2, 27, 154) відшкодування не підлягають.

У зв'язку з повною відмовою в задоволенні позову ОСОБА_3 на підставі ст. 141 ЦПК України витрати зі сплати судового збору ( т.3 а.с.63) відшкодування не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 203-204, 215 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 21, 25, 60, 74 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 14, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності - відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними, припинення права власності, застосування реституції - відмовити.

Заходи забезпечення позову - заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії з відчуженння нерухомого майна: господарського приміщення НОМЕР_2 загальною площею 101,9 кв.м., розташованого у Гаражно-будівельному кооперативі «Кіровець» по вулиці Кулишівській (вулиці Сергія Лазо) в місті Дніпрі (місті Дніпропетровську), гаража НОМЕР_3 загальною площею 28,7 кв.м., розташованого у Гаражно-будівельному кооперативі «Кіровець» по вулиці Кулишівській (вулиці Сергія Лазо) в місті Дніпрі (місті Дніпропетровську), земельної ділянки площею 0,075 га, розташованої у Садовому товаристві «Лазурь» Піщанської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, садового будинку по вулиці Виноградній, розташованого у Дніпропетровській області в Новомосковському районі у с. Новоселивці «Лазурь» Дніпропетровського фурнітурного заводу, буд. 2, що належить ОСОБА_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, за ухвалами Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2014 року та від 22 серпня 2014 року - скасувати з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська, а з дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - безпосередньо до апеляційного суду. Строк подання апеляційної скарги - 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 20.07.2018 р.

Суддя С.В. Єдаменко