Справа № 522/3058/18
Провадження № 2/522/5405/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючої судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 провизначення частки у праві спільної власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом у якому просить визначити, що їїчастка у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1, становить 133/2000 часток, які складаються з 1/2 частини житлової кімнати площею 22,0 кв.м; 133/2000 часток коридорів - 1,24,23; 133/2000 часток туалету - 25; 133/2000 часток кухні 26; 1/2 частини підсобного приміщення 26; 1/2 частини коридору -13, що в цілому є 1/2 частиною у праві спільної власності у відповідності до договору купівлі-продажу від 05.03.1998 року, посвідченого у філії Центрального району Одеської універсальної біржі «Вітязь».

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 05.03.1998 року у філії Центрального району Одеської універсальної біржі «Вітязь» між ОСОБА_4, яка діяла як від свого імені так й від імені позивачки та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, який діяв від свого імені та імені ОСОБА_1 було укладено договір купівлі продажу №98-281 Ц.

За умовами вказаного договору, позивач та ОСОБА_4 набули право власності на 133/1000 часток квартири АДРЕСА_2 (нині Преображенська) в м. Одесі, які складаються з однієї житлової кімнати площею 22,0 кв.м; 133/1000 часток коридорів - 1,24,23; 133/1000 часток туалету - 25; 133/1000 часток кухні 26; підсобного приміщення 26; коридору -13.

Вказувала на те, що їй та ОСОБА_4 належить по 133/2000 (133/1000 : 2 = 133/2000) часток квартири АДРЕСА_2 (нині Преображенська) в м. Одесі на праві спільної власності.

05.03.1998 року зазначений договір купівлі-продажу був зареєстрований в КП «МБТІ та РОН» за №347 стр.167 кн.247пр, про що на договорі зроблено відповідну відмітку від 13.03.1998 року., згідно з якою позивач та ОСОБА_4 набули право приватної власності на придбану квартиру.

01.04.2008 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №429277 від 15.12.2015 року, виданим ВДРАЦС у Приморському районі ОМУЮ, актовий запис №2992 від 02.04.2008 року.

Єдиним спадкоємцем прав та обовязків після смерті ОСОБА_4 є її син ОСОБА_3, який у встановлені законом строки звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 16.02.2017 року договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 (нині Преображенська) в м.Одеса за №98-281 Ц від 05 березня 1998 року визнано дійсним.

Позивач виявила бажання подарувати ОСОБА_3 належну їй частку квартири АДРЕСА_2 (нині Преображенська) в м. Одесі в звязку з чим, звернулася до того самого нотаріуса із відповідною заявою.

Розглянувши подану позивачем заяву та надані до заяви документи, нотаріус повідомила про те, що вона не зможе провести правочин дарування частки квартири так як належна позивачу частка фактично не визначена та не виділена в натурі.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №328/02-31 від 23.11.2017 року, позивачу було відмовлено у посвідченні договору дарування та розяснено право на звернення до суду з позовом про визначення частки у праві спільної власності.

Оскільки в позасудовому порядку вирішити питання про визначення частки у праві спільної власності позивач не змогла, вона звернулася до суду з цим позовом.

Сторони в судове засідання не зявились, на адресу суду спрямували заяви у яких просять проводити розгляд справи у їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримав, відповідач позов визнав.

Відповідно до вимог статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно частини третьої статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За вимогами статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приймає визнання відповідачем позову згідно статті 206 ЦПК України, приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з такого.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Судом встановлено, що 05.03.1998 року у філії Центрального району Одеської універсальної біржі «Вітязь» між ОСОБА_4, яка діяла як від свого імені так й від імені позивачки та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, який діяв від свого імені та імені ОСОБА_1 було укладено договір купівлі продажу №98-281 Ц.

За умовами вказаного договору, позивач та ОСОБА_4 набули право власності на 133/1000 часток квартири АДРЕСА_2 (нині Преображенська) в м. Одесі, які складаються з однієї житлової кімнати площею 22,0 кв.м; 133/1000 часток коридорів - 1,24,23; 133/1000 часток туалету - 25; 133/1000 часток кухні 26; підсобного приміщення 26; коридору -13.

Згідно вищеназваного договору частки у праві спільної власності є рівними, тобто по 133/2000 (133/1000 : 2 = 133/2000) часток квартири АДРЕСА_1 на праві спільної власності.

05.03.1998 року зазначений договір купівлі-продажу був зареєстрований в КП «МБТІ та РОН» за №347 стр.167 кн.247пр, про що на договорі зроблено відповідну відмітку від 13.03.1998 року., згідно з якою позивач та ОСОБА_4 набули право приватної власності на придбану квартиру.

01.04.2008 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №429277 від 15.12.2015 року, виданим ВДРАЦС у Приморському районі ОМУЮ, актовий запис №2992 від 02.04.2008 року.

Єдиним спадкоємцем прав та обовязків після смерті ОСОБА_4 є її син ОСОБА_3, який у встановлені законом строки звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 16.02.2017 року договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 за №98-281 Ц від 05 березня 1998 року визнано дійсним.

В звязку з тим, що позивач вирішила подарувати ОСОБА_3 належну їй частку квартири АДРЕСА_1 вона звернулася із відповідною заявою до приватного нотаріуса, який відкрив спадкову справу.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №328/02-31 від 23.11.2017 року, позивачу було відмовлено у посвідченні договору дарування та розяснено право на звернення до суду з позовом про визначення частки у праві спільної власності.

Зі змісту статті 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільної сумісній власності.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 200, 206, 247, 263, 265 ЦПК України, статями 328, 357, 358, 367ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення частки у праві спільної власності - задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_2 у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1, дорівнює 133/2000 часток, які складаються з 1/2 частини житлової кімнати площею 22,0 кв.м; 133/2000 часток коридорів - 1,24,23; 133/2000 часток туалету - 25; 133/2000 часток кухні 26; ? частини підсобного приміщення 26; ? частини коридору -13, що в цілому є 1/2 частиною у праві спільної власності у відповідності до договору купівлі-продажу від 05.03.1998 року, посвідченого у філії Центрального району Одеської універсальної біржі «Вітязь».

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання її у письмовій формі до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м.Одеси.

Суддя

10.07.18