Справа № 404/759/18
Номер провадження 2/404/1583/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

03 липня 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді - Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном та примусове виселення , -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, по якому просить усунути перешкоди в користуванні квартирою, що належить їй на праві власності шляхом примусового виселення ОСОБА_2 з квартири за адресою: АДРЕСА_1.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27 грудня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири, згідно якого ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_1 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2.

30.01.2012 року право власності на квартиру було зареєстроване в ОКП «Кіровоградське ООБТІ».

Після укладення договору купівлі-продажу квартири, між позивачем і відповідачем була домовленість про те, що відповідач проживатиме в квартирі деякий час, доки не придбає собі будинок.

В серпні 2016 року відповідач з невідомих причин змінив замки на вхідних дверях, після чого позивач була змушена звернутись до правоохоронних органів з приводу незаконного заволодіння її майном.

12.08.2016 року за заявою ОСОБА_3 (донька позивача) до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено кримінальне провадження №0009946, яке в даний час перебуває в провадженні Кіровоградського ВП ГУНП в Кіровоградській області.

В кінці серпня 2016 року відповідач звернувся до Кіровського районного суду Кіровограда з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 квітня 2017 року по справі № 404/5440/16-ц суд відмовив у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна.

В квітні 2017 року відповідач повторно звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа яка не заявляє самостійних вимог Приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна.

В судові засідання які призначались на 19.07.2017 року, 30.11.2017 року, та 22.12.2017 року ОСОБА_2 не з'явився. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 грудня 2017 року у справі № 404/2585/17 позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Під час розгляду справи суд встановив, що договір укладався сторонами перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам'яті, діючи добровільно, без будь-якого примусу, як фізичного так і морального, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений ними правочин (зокрема щодо недійсності правочину). Вказаний договір був підписаний позивачем без будь-яких застережень чи зауважень.

Також суд встановив, що у спірній квартирі, належній ОСОБА_1 до складу сім'ї станом на 26.08.2016 року входять: ОСОБА_3 та ОСОБА_5. ОСОБА_2 був виписаний на підставі відчуження майна від 17.08.2016 року, ОСОБА_6 29.05.2012 року на підставі судового рішення.

Проте, після розгляду справи в суді, відповідач продовжує проживати в квартирі, що належить позивачу на праві власності, та чинити перешкоди в користуванні власністю, на звернення позивача щодо звільнення квартири відповідач не реагує.

Позивач в судове засідання не зявилась, представник позивача подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, не заперечив проти винесення заочного рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, в межах наданих доказів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 27 грудня 2011 року ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_1 квартиру за адресою: АДРЕСА_3. Договір посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за №1816 /а.с. 3-4/.

30 січня 2012 року право власності на вказану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_1, про що свідчить копія витягу про державну реєстрацію прав Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» №33012297 від 30.10.2012 року /а.с. 7/.

Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Свобода-20» від 25 серпня 2016 року ОСОБА_1, до складу сімї/зареєстрованих осіб входять: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 8/.

Як вбачається з відповіді на запит суду відділу реєстрації місця проживання особи Міської ради міста Кропивницький від 20.02.2018 року, ОСОБА_2 знятий з реєстрації по відчуженню з 17.08.2016 року за адресою: АДРЕСА_4 /а.с. 18/.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.04.2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна відмовлено в повному обсязі. Рішення набрало законної сили 05.09.2017 року /а.с. 33-35/.

При розгляді справи судом було встановлено, що цей договір укладався сторонами, перебуваючи при здоровому розумі та ясній памяті, діючи добровільно, без будь-якого примусу, як фізичного так і морального, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений ними правочин (зокрема щодо недійсності правочину). Вказаний договір був підписаний позивачем без будь-яких застережень чи зауважень. Також позивач не надав до суду жодних належних та допустимих доказів того, що він не підписував спірний договір.

ОСОБА_2 повторно звернувся до суду з позовом про визнання недійним договору купівлі-продажу нерухомого майна. Проте ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.12.2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна було залишено без розгляду /а.с. 12/.

За вказаного, у суду відсутні докази того, що набуття права власності позивачем відбулось не на законних підставах.

Отже, за таких обставин, власником квартири АДРЕСА_5 є саме позивач ОСОБА_1, а попередній її власник втратив право на користування вказаною квартирою.

Згідно відповіді Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 13.09.2016 року, за викладеними у зверненні відомостями щодо незаконного проникнення ОСОБА_7 до приміщення квартири АДРЕСА_6 слідчим відділом Кіровоградського ВП ГУНП 12.08.2016 року було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0009946 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України. 31.08.2016 року слідчим Михайленко А.О. у кримінальному провадженні №0009946 постановлено рішення про закриття відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

У звязку з неповнотою проведеного досудового розслідування, матеріали вказаного кримінального провадження направлено керівнику Кіровоградської місцевої прокуратури для скасування постанови про закриття та відновлення досудового розслідування. Питання виселення громадян з помешкання до компетенції працівників Національної поліції України не входить /а.с. 13/.

Поняття права власності визначено законодавцем у ч. 1 ст. 316 ЦК України, відповідно до якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України).

Згідно зі статтею 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 383 ЦК України, статтями 150, 156 ЖК УРСР визначено, що власник житла має право використовувати свою власність для свого проживання та проживання членів своєї родини.

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом, а припинення права власності можливе лише з підстав, передбачених статтею 346 ЦК України.

Таким чином, позивач, як новий власник квартири, в силу ст. 391 ЦПК України у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування своїм майном, вправі в порядку захисту свого права власності вимагати виселення відповідача.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2).

Тобто зазначена норма права містить такі умови, за наявності яких особа матиме право на користування житлом поряд з власником: користувач повинен бути членом сім'ї власника та проживати разом з ним.

Відповідач не є членом сім'ї власника, тому на нього не розповсюджуються вимоги ст. 405 ЦК України.

Судом встановлено, що позивач як власник квартири жодних усних чи письмових домовленостей та правочинів щодо проживання відповідача у спірній квартирі не укладала.

Згідно ст. 109 ЖК Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом колишнього власника.

Оскільки власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім»ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час, тому маються підстави для виселення відповідача

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, 77,80, 81, 95,235, 258, 259, 263, 264, 265,280,281 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном та примусове виселення задовольнити у повному обсязі.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні квартирою, що належить її на праві власності, шляхом примусового виселення ОСОБА_2 з квартири за адресою: АДРЕСА_7.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1);

Відповідач: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_2).

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда