Справа № 204/4624/18
Провадження № 6/204/65/18
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Невеселій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_1 про визначення частки у спільній власності боржника ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2018 року до суду надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_1 про визначення частки у спільній власності боржника, у якому остання просила визначити частку майна ОСОБА_2 в квартирі за адресою: 49000, м.Дніпро, вул.Банківська, 8/4, для звернення стягнення на неї.

В обґрунтування подання, приватний виконавець посилалась на те, що у неї на виконанні знаходиться виконавче провадження №56299610 з примусового виконання виконавчого напису №14616, виданого 08.12.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості у розмірі 1591353,59 грн. Виконавче провадження відкрито 02.05.2018 року. Крім того, 02.05.2018 року приватним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, якою було накладено арешт на все майно, що належить на праві власності боржнику у межах суми стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця у розмірі 1750489,14 грн. Згідно відповіді КП «ДМБТІ» встановлено, що за ОСОБА_2 та ще за чотирма особами зареєстровано право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності. Станом на день звернення з поданням, рішення суду боржником за виконавчим документом повністю не виконано, доходів та рухомого майна не виявлено, тому виникла потреба у визначенні частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами з метою подальшого звернення стягнення на це майно, у звязку з чим, приватний виконавець вимушена звернутись до суду із зазначеним поданням.

Приватний виконавець ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, надавши на адресу суду письмову заяву, згідно якої просила розглянути подання за її відсутності, подання підтримала.

В судове засідання боржник ОСОБА_2 не зявився, про час та місце розгляду подання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду подання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст.443 ЦПК України, неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє разом з іншими особами.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ч.1 ст.443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Встановлено, що 08.12.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» невиплачених у строк відповідно до умов кредитного договору та Розрахунку заборгованості за договором станом на 05.09.2017 року, грошових коштів у сумі 61442, 23 долари США, що за курсом НБУ від 05.09.2017 року складає - 1591353 грн. 76 коп. (арк.с.38).

02.05.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого напису № 14616, виданого 08.12.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про стягнення заборгованості на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_2 суми, що складає 1591353, 76 гривень (арк.с.33-34). Постанова про відкриття виконавчого провадження направлена та отримана боржником (арк.с.32, 31).

02.05.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_4 винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, втрат виконавчого провадження, штрафів 1750489,14 грн. (арк.с.26-27).

Відповідно до повідомлення ТСЦ 1242 МВС України, на транспортний засіб DEWOO Nexia, державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 накладено обмеження: заборона на відчуження (арк.с.25).

Згідно постанови про розшук майна боржника від 25.05.2018 року, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_1 оголошено в розшук майно боржника автомобіль марки DEWOO Nexia, державний номер НОМЕР_1 (арк.с.29-30).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на праві спільної власності належить: ОСОБА_5 та членам його сімї: ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (арк.с.7-8).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкту нерухомого майна, квартира АДРЕСА_3 на праві приватної спільної часткової власності у частці 1/5 належить ОСОБА_8 на підставі договору дарування, виданого 04.02.2015 року (арк.с.4-5).

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч.5, 6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Проте, подання приватного виконавця не містить обґрунтування щодо походження коштів, за які була придбана вищевказана квартира, мета придбання цього майна; докази на підтвердження таких обставин суду не представлені, клопотань про їх витребування суду не заявлено.

Долучене до подання свідоцтво про право власності на житло, видане 03.03.1997 року, відповідно до якого квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 на праві спільної власності належить: ОСОБА_5 та членам його сімї: ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, суд не може прийняти в якості належного та допустимого доказу володіння ОСОБА_2 майном разом з іншими особами, так як вказане свідоцтво видане у 1997 році та не містить достовірну інформацію про власників нерухомого майна станом на день розгляду подання приватного виконавця.

Враховуючи, що право власності боржника ОСОБА_2 на вказану квартиру правовстановлюючими документами не підтверджено та не зареєстровано у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, а державним виконавцем не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які свідчили б про належність спірного майна на праві спільної сумісної власності боржнику, та не подано суду клопотань про витребування таких документів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання приватного виконавця про визначення частки майна боржника.

Відповідно до ст.81 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, дослідивши та надавши оцінку наданим суду доказам у їх сукупності, суд з урахуванням вимог ст.48 Закону України "Про виконавче провадження", ст.443 ЦПК України, приходить до висновку про відсутність підстав для визначення частки боржника ОСОБА_2, в квартирі за адресою: м. Дніпро, вул. Банківська, 8/4, оскільки приватним виконавцем не надано доказів володіння боржником вказаним майном разом з іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись ст.443 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_1 про визначення частки у спільній власності боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Токар