АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 липня 2018 року м. Чернівці

справа № 716/1523/17

Апеляційний суд Чернівецької області у складіколегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Конецької Д.Г.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_3

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 19 березня 2018 року, головуючий у першій інстанції Стрілець Я.С.,

встановила:

ОСОБА_1 у вересні 2017 року звернулася до суду з позовом до приватного підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів.

Вказувала, що 11 листопада 2014 року замовила у приватного підприємця ОСОБА_3 виготовлення та встановлення металопластикових конструкцій.

Зазначала, що у листопаді 2014 року працівниками приватного підприємця ОСОБА_3 здійснено доставку та встановлення металопластикових конструкцій у будинку 27 по вул.Б.Хмельницького с.Задубрівка Заставнівського району Чернівецької області.

Виявила після встановлення металопластикових дверних блоків недоліки, які впливають на якісні показники їх використання.

14 квітня 2017 року звернулася до приватного підприємця ОСОБА_3 із письмовою претензією про усунення недоліків, яка залишена поза увагою.

Справа №716/1523/17 Провадження №22-ц/794/613/18 Категорія 57

Головуючий у 1-й інстанції Стрілець Я.С.

Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Просила зобов»язати приватного підприємця ОСОБА_3 усунути недоліки товару та замінити у дверному блоці розміром 2140 мм 1350 мм скло лівої стулки дверей рівнозначного розміру, текстури та кольору, на правій стулці дверей лівий гнутий імпост з метою дотримання вимог щільності та повітропроникності прилягання конструкцій імпосту до скла, горизонтальний імпост (додатковий ) з метою приведення зазору Т-подібного з'єднання з вертикальними профілями до вимог не більше 0,2 мм; у дверному блоці розміром 2220 мм*930 мм профілі, які не відповідають допустимим вимогам прямолінійності профілів, стягнути з приватного підприємця ОСОБА_3 неустойку за затримання усунення недоліків з 28 квітня по 15 вересня 2017 року від вартості товару 27389 грн. в сумі 38619 грн. 34 коп.

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 19 березня 2018 року у позові відмовлено.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 19 березня 2018 року скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів задовольнити.

Посилається на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, щодо недоведеності виникнення правовідносин між приватним підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з договору купівлі-продажу металопластикових конструкцій, обставинам справи, ненадання належної оцінки показам свідків.

У відзиві приватний підприємець ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.655, ч.1 ст.668, ч.1,2 ст.673, ч.1 ст.675, ч.2 ст.678, ч.1, 2 ст.679 ЦК України, п.7, 22 ст.1, ч.1 ст.8, Закону України «Про захист прав споживачів» та вважав недоведеними обставини придбання ОСОБА_1 у приватного підприємця ОСОБА_3 металопластикових конструкцій, тобто виникнення правовідносин між приватним підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з договору купівлі-продажу металопластикових конструкцій.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що квитанція до прибуткового касового ордера від 11 листопада 2014 року №163 та спеціфикація до замовлення №923 не містять найменування підприємства або фізичної особи-підприємця, підпису, печатки та інших необхідних реквізитів, що підтверджують вчинення договору, сплату готівкових коштів.

При цьому судом першої інстанції надано оцінки показам ОСОБА_1, допитаної як свідок, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду у п.3 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1 ЦПК та з урахуванням положення ч.4 ст.10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

За змістом статей 43 та 49 ЦПК України позивач самостійно визначає предмет позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову

При цьому згідно зі п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

За змістом абз1, 4 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд

визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових

вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить

керуватися при вирішенні спору.

Предметом позову ОСОБА_1, тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої остання просила ухвалити судове рішення, є усунення недоліків товару шляхом заміни та стягнення неустойки.

Обставинами, якими ОСОБА_1 обгрунтовувала позовні вимоги, зазначала замовлення у приватного підприємця ОСОБА_3 виготовлення та встановлення металопластикових конструкцій, виявлення недоліків металопластикових конструкцій, які впливають на якісні показники їх використання.

Згідно зі статтею 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

З огляду на те, що ОСОБА_1 посилалася на здійснення замовлення у приватного підприємця ОСОБА_3 виготовити та встановити металопластикові конструкції, мають місце правовідносини з договору між приватним підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_1 побутового підряду.

На підставі частини 1 та 2 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов»язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов»язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до положень частини 1 ст.865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_1, на які є посилання в апеляційній скарзі, про невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, щодо недоведеності виникнення правовідносин між приватним підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з договору купівлі-продажу металопластикових конструкцій, обставинам справи.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частини перша та друга статті 640 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна зі сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами ЦК України (частина восьма статті 181 ГК України).

З огляду на вказані приписи не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

Частиною 1 ст.866 ЦК України визначено, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору.

На підставі ч.2 наведеної норми відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов.

У матеріалах справи відсутні докази укладення приватним підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_1 договору підряду.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

За змістом ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

Приєднана до матеріалів справи специфікація замовлення містить зазначення лише замовника ОСОБА_1

Разом з тим, специфікація замовлення не визначає виконавця послуг.

Крім того, за змістом наведеної специфікації замовлення остання виконана у філії.

Водночас квитанція до прибуткового касового ордера від 11 листопада 2014 року №163 відображає прийняття від ОСОБА_1 грошових коштів за виготовлення металопластикових конструкцій

Однак, квитанція до прибуткового касового ордера від 11 листопада 2014 року №163 не містить зазначення юридичної особи або фізичної особи-підприємця, яка приймає оплату, не підписана головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства, фізичною особою-підприємцем, не засвідчена відбитком печатки підприємства або фізичної особи-підприємця.

Здійснення реєстрації ОСОБА_3 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців у якості фізичної особи-підприємця, що здійснює діяльність з виробництва будівельних виробів із пластмас та інші будівельно-монтажні роботи, не доводить факту існування правовідносин між приватним підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з договору підряду.

ОСОБА_1, допитана як свідок, свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6

показали про здійснення ОСОБА_5 11 листопада 2014 року замовлення у підприємстві «Мегапласт» на виготовлення та встановлення металопластикових конструкцій.

Водночас свідок ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_3 є директором підприємства «Мегапласт».

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для покладення на приватного підприємця ОСОБА_3 обов»язку із усунення недоліків товару та сплати неустойки.

З огляду на наведене рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 19 березня 2018 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 19 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 10 липня 2018 року.

Головуючий - підпис (Половінкіна Н.Ю.)

Судді - підписи (Кулянда М.І., Одинак О.О.)

З оригіналом згідно: