Справа № 2018/6-343/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2018 р.

Київський районний суд м. Харкова:

головуючий - суддя Золотарьова Л.І.,

за участю:

секретаря Бломберус С.А.,

представника скаржника - ОСОБА_1,

представника стягувача ПАТ «Мегабанк» - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу №2018/6-343/11 за скаргою ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_4, заінтересована особа ПАТ «Мегабанк», -

ВСТАНОВИВ:

26.01.2018 року представник ОСОБА_3 звернулася поштою до суду зі скаргою, в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_4 про відкриття виконавчого провадження від 19.12.2017 №55409880 на підставі виконавчого листа №2018/6-317/11, виданого Київським районним судом м. Харкова 30.01.2013 року.

Посилається на те, що як стало відомо, на підставі рішення третейського суду від 26.09.2011 року, Київським районним судом м. Харкова (ухвала від 24.01.2013) 30.01.2013 видано виконавчий лист № 2018/6-317/11 про стягнення солідарно з боржників, в тому числі, з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором від 23.07.2008. Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 у редакції від 18.01.2013, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, про що також було вказано у виконавчому листі № 2018/6-317/11: «Строк пред'явлення виконавчого листа до виконання до «24» січня 2014 року». Постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.03.2016, винесеною державним виконавцем ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_6, виконавчий лист № 2018/6-317/11 виданий 30.01.2013 повернуто стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999. Таким чином, відповідно до ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 у редакції від 18.01.2013, з дня повернення виконавчого листа - 23.03.2016 починає відраховуватись строк пред'явлення до виконання виконавчого листа, який дорівнює одному року та збігає 23.03.2017. 16.01.2018 представник скаржника ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 55409880, що перебуває у провадженні приватного виконавця ОСОБА_4, тому 10-ти денний строк на оскарження постанови не пропущено, оскільки представник звернувся до суду поштою 26.01.2018. Як вбачається з матеріалів справи виконавчого провадження № 55409880, заява про відкриття виконавчого провадження (пред'явлення до виконання) на підставі виконавчого листа 2018/6-31/11 була подана представником стягувана 18.12.2017. Таким чином, станом на 18.12.2017, строк пред'явлення виконавчого листа 2018/6-31/11 збіг. Більше того, представник ПАТ «Мегабанк» за довіреністю ОСОБА_7, яким була подана заява приватному виконавцю про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2018/6-31/11, відповідно до довіреності № 13-330/179 не мав права вести справи, які знаходяться у провадженні приватного виконавця (у довіреності вказане право ОСОБА_8 вести справи лише в державних виконавчих службах, а не в приватних. Таким чином, приватний виконавець ОСОБА_4 не повинен був приймати до свого провадження виконавчий лист № 2018/6-31/11, оскільки лист подано не уповноваженою особою.

В судовому засіданні представник скаржник вимоги підтримав, надав пояснення відповідно до викладених в скарзі вимог. Також зазначив, що не підлягає застосуванню у цьому випадку положення пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1404-VIII «Про виконавче провадження», яким строк пред'явлення виконавчих документів до виконання, виданих до 05.10.2016 р. збільшено і тепер вони пред'являються в строки встановлені цим законом, тобто в продовж 3 років. Оскільки відповідно до положень ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, про що також вказував Конституційний Суд України. Крім того, поширення дії норм відповідного Закону на правовідносини щодо пред'явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа, а зазначення судом у виконавчому листі іншого строку пред'явлення його до виконання (ніж той який визначений законом) не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено судом (постанова Верховного Суду України від 20.01.2016р. у справі № 6-711 цс 15).

Представник стягувача ПАТ «Мегабанк» проти задоволення скарги заперечував, просив відмовити у скарзі. У письмових запереченнях зазначив, що виконавчий лист було пред'явлено до примусового виконання в Дзержинський ВДВС Харківського міського управління юстиції - 26.11.2013 року. 23.03.2016 року постановою державного виконавцю Дзержинського ВДВС ХМУЮ повернуто виконавчий документ стягувачу, зазначено про повторне пред'явлення виконавчого документу в строк до 23.03.2017 року. 02.06.2016 року прийнято Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VII1, 18.12.2017 року ПАТ «Мегабанк» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_4 з заявою про відкриття виконавчого провадження на примусове виконання виконавчого листа №2018/6-317/11, пред'являючи зазначений виконавчий лист до примусового виконання, стягувач керувався Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року, згідно зі ст. 12, Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, з дня повернення виконавчого листа - 23.03.2016 року відраховується строк пред'явлення до виконання виконавчого листа, який дорівнює 3 роки та збігає 23.03.2019 року. Таким чином, виконавчий лист №2018/6-317/11 пред'явлено 18.12.2017 року до примусового виконання приватному виконавця у строк встановлений Законом, який на дату пред'явлення незбіг. Заяву про відкриття виконавчого провадження було підписано представником ПАТ «Мегабанк» за довіреністю №13-330/17 від 27.02.2017 року ОСОБА_8, згідно з зазначеною довіреністю ОСОБА_8 уповноважений «...отримувати виконавчі документи, подавати їх до примусового виконання ...». Таким чином, ОСОБА_8 був уповноваженою особою ПАТ «Мегабанк» на предявлення листа до виконання.

Приватний виконавець ОСОБА_4 не зявився, надав письмові заперечення на скаргу, у задоволенні якої просив відмовити, зазначив, що на підставі ЗУ «Про виконавче провадження» №1404-VIIІ від 02.06.2016 року стягувач мав строк для предявлення виконавчого документа до примусового виконання до 22.03.2019 року.

06.02.2018 ухвалою суду прийнято до розгляду скаргу та відкрито провадження у цій справі.

20.02.2018 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника ПАТ «Мегабанк» про залишення скарги без розгляду з підстави пропуску строку звернення скаржника до суду.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін виконавчого провадження, перевіривши матеріали справи, зазначає наступне.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 449 ЦПК України, ч. 5 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Оскаржувана постанова приватного виконавця була винесена 19.12.2017 року. Як зазначив представник скаржника, що також підтвердив приватний виконавець, представник скаржника ознайомився з виконавчим провадженням 16.01.2018 року. Таким чином, саме після ознайомлення представника скаржника з виконавчим провадженням, представник мав реальну можливість сформувати позицію щодо порушення, на його думку, приватним виконавцем вимог ЗУ «Про виконавче провадження». У звязку з цим, 10-тиденний строк для оскарження постанови приватного виконавця має відраховуватися з дня ознайомлення представника скаржника з цією постановою, тобто з 16.01.2018 року.

Враховуючи, що представник скаржника звернувся до суду поштою 26.10.2018 року, тобто в 10-тиденний строк, то строк на оскарження ним не пропущено.

Судом встановлено, що на підставі вказаного рішення третейського суду при Асоціації «Слобожанська перспектива», Київським районним судом м. Харкова (ухвала суду від 24.01.2013) 30 січня 2013 року видано виконавчий лист № 2018/6-317/11 про стягнення солідарно з ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором № 65/2008-MK-USD від 23.07.2008, в розмірі: 24894,66 дол. США та 6227,97 грн. яка складається з наступного: - залишок кредиту 24573,01 дол. США; - залишок нарахованих та несплачених процентів - 321,65 дол. США; - штраф - 6227,97 грн.

У вказаному виконавчому листі №2018/6-317/11 зазначено, що рішення набрало законної сили 24.01.2013; строк предявлення виконавчого листа до виконання до 24.01.2014.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 (в редакції чинній на момент видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання, зокрема, протягом року, якщо інше не передбачено законом.

З виконавчого листа №2018/6-317/11 (в графі відмітки виконавця при виконанні рішення) вбачається, що виконавчий лист був пред'явлений до примусового виконання в Дзержинський ВДВС Харківського міського управління юстиції у встановлені строки, та 23.03.2016 року постановою державного виконавцю Дзержинського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_6 повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 7 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч.ч. 2,3 ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (чинного на час предявлення листів до виконання) строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Згідно з ч. 5 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Таким чином, положеннями ст. 22, ч. 5 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року визначено про можливість повторного предявлення виконавчого листа №2018/6-317/11 до виконання до 23.03.2017 року.

05.10.2016 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, а Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року втратив чинність (крім статті 4).

Частиною 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 (далі Закон від 02.06.2016) встановлено, що виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років.

Пунктом 5 Розділу XIII «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону від 02.06.2016 встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Отже, річний строк повторного пред'явлення виконавчого листа 2018/6-317/11, до виконання закінчувався у період дії Закону «Про виконавче провадження», який набрав чинності 05.10.2016 року.

Пред'являючи повторно 18.12.2017 р. для примусового виконання виконавчий лист 2018/6-317/11, ПАТ «Мегабанк» керувався Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року.

19.12.2017 р. приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55409880 на примусове виконання виконавчого листа 2018/6-317/11, виданого Київським районним судом м.Харкова 30.01.2013 року про стягнення з Єсауловлї ОСОБА_12 на користь ПАТ «Мегабанк» суми боргу.

Таким чином, з дня повернення виконавчого листа - 23.03.2016 року відраховується строк пред'явлення до виконання виконавчого листа, який дорівнює 3 роки та закінчується 23.03.2019 року.

У звязку з цим, у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого листа з підстав пропуску строку предявлення його до виконання.

Посилання представника скаржника на те, що положення пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 не підлягають застосуванню через незворотність дії у часі, суд до уваги не приймає з таких підстав.

За загальним правилом закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи (ст. 58 Конституції України).

У п. 2 Рішення Конституційного Суду України у справі N 1-7/99 від 9 лютого 1999 року (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) вказано, що цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

При цьому, у п. 3 вказаного Рішення вказано, що проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Враховуючи, що саме Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 в п. 5 Розділу XIII «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» було встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим Законом (протягом 3-х років), то має місце пряма вказівка законодавця про надання зворотної дії в часі положенню щодо поширення 3-х річного строку предявлення виконавчих листів до виконання, які були видані до 05.10.2016 року, а не лише після набрання чинності Закону від 02.06.2016.

З приводу посилання представника скаржника на постанову ВСУ від 20.01.2016р. у справі № 6-711цс15 суд зазнає таке.

У правовій позиці висловленої ВСУ у постанові від 20.01.2016 року у справі № 6-711цс15 зазначено, що за змістом положень частин першої, другої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» 1999 року (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)») виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути предявлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили. Зазначення судом у виконавчому листі іншого строку предявлення його до виконання не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено судом. За пунктом 4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)», який набрав чинності з 9 березня 2011 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі. Таким чином, поширення дії норм вказаного Закону на правовідносини щодо предявлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа.

Однак, вказаний висновок не підтверджує позицію представника скаржника, оскільки по-перше, у висновку чітко вказано, що поширення дії норм вказаного Закону на правовідносини щодо предявлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа, оскільки пунктом 4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону визначено, що строк предявлення до виконання привязується до моменту (дати) видачі листа. Натомість п. 5 Розділу XIII «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону від 02.06.2016 встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим Законом (протягом 3-х років), тобто без привязки до моменту (строку) видачі виконавчого листа. По-друге, у цій справі у виконавчому листі №2018/6-317/11 суд не зазначав іншого строку предявлення його до виконання, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону (п. 5 Розділу XIII «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону від 02.06.2016) і судом не змінювався.

Посилання представника скаржника на те, що виконавчий лист 2018/6-317/11 було предявлено до виконання не уповноваженою особою, суд до уваги не приймає, оскільки заяву про відкриття виконавчого провадження було підписано представником ПАТ «Мегабанк» за довіреністю №13-330/17 від 27.02.2017 року ОСОБА_8, у якій вказано, що ОСОБА_8 уповноважений «…отримувати виконавчі документи, подавати їх до примусового виконання…». З довіреності вбачається, що банк уповноважив ОСОБА_8 вчинення всіх дій, якими наділені законодавством, зокрема, позивач, стягувач, довіреність будь-яких обмежень щодо представника ОСОБА_8 не містила.

У звязку з вищевказаним, підстави для визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця ОСОБА_4 про відкриття виконавчого провадження від 19.12.2017 №55409880 відсутні.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч. 3 ст. 451 ЦПК України).

На підставі викладеного, скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 76, 260, 261, 447-451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_4, заінтересована особа ПАТ «Мегабанк».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у встановленому порядку до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 16.07.2018 року.

Головуючий