Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 279/1338/18
Провадження по справі 2/281/113/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2018 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Свинченко Г.Д.,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Лугини цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

26.03.2018 представник позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат у справі.

Розпорядженням Голови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 02.04.2018, на підставі ст. 31 ЦПК України, цивільну справу №279/1338/18 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості передано до розгляду Лугинському районному суду Житомирської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 279/1338/18 між суддями Лугинського районного суду Житомирської області від 11.04.2018 по вищевказаній справі визначено головуючою суддю Свинченко Г.Д.

16.04.2018 ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області було відкрито провадження по даній справі.

Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору № б/н від 01.07.2016 ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат на умовах, передбачених дійсним договором. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а також за допомогою сервісу "Оплата частинами" кредитний ліміт було збільшено. Однак, відповідач порушив умови договору та станом на 14.03.2018 має прострочену заборгованість в розмірі 39492 грн. 97 коп., яка складається з: 14037 грн. 93 коп. - тіла кредиту; 4917 грн. 46 коп. нараховані відсотки за користування кредитом; 18180 грн. 77 коп. нарахована пеня; 2356 грн. 81 коп. заборгованість по судовим штрафам. Також просить стягнути з відповідача сплачені судові витрати в розмірі 1762 грн. 00 коп.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві.

Відповідач у встановлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що згідно анкети-заяви від 01.07.2016 відповідач отримав від ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 5000,00 грн. на платіжну картку. Анкета-заява не містить відомостей про розмір комісії, пені і штрафів, порядку користування кредитними коштами. Умовами та правила надання банківських послуг відповідачем не підписані. За таких обставин, розрахунок сум неустойки проведений позивачем не є узгодженим сторонами у розумінні вимог ст. 628 ЦК України, а тому вимоги про стягнення зазначених сум пені і штрафів є необґрунтованими.

Стосовно суми основної заборгованості по тілу кредиту зазначав, що відповідачу надавались кредитні кошти із встановленим лімітом в розмірі 5000 грн. Відповідно до долученого розрахунку сум заборгованості Позивачем визначено заборгованість в розмірі 14037,93 грн. Відповідно до змісту позовної заяви позивачем зазначено право банку, щодо прийняття будь - якого кредитного ліміту та його заміну за рішенням та ініціативою банку. Однак відповідач не отримував будь-яких повідомлень про прийняття банком рішення про зміну кредитного ліміту, особисто до банку з проханням збільшення такого кредитного ліміту не звертався. За таких обставин, грошові кошти в сумі 9037,93 грн. ( різниця між встановленим кредитним лімітом та фактично виданою сумою коштів) не слід розглядати як суму кредитних коштів отриманих на картковий рахунок згідно анкети-заяви. Тому нарахування позивачем відсотків за користування зазначеними коштами також є необґрунтованим. Фактично нарахування відсотків з 16.10.2016 згідно наданого розрахунку на суму коштів, що перевищує встановлений кредитний ліміт в розмірі 5000,00 грн. є неправомірним, а тому вимога про стягнення зазначених сум також є небгрунтованою. Таким чином відповідач вважає, що вимоги позивача про стягнення суми коштів в розмірі 9037,93 грн., відсотків нарахованих за користування зазначеними коштами, сум пені в розмірі 18180,77 грн., 500 грн. штрафу та 1856, 81 грн. штрафу є необгрунтованими та такими, що не підлягають стягненню з підстав зазначених в змісті позовної заяви та просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

18.06.2018 представник ПАТ КБ «Приватбанк» надіслав на адресу суду відповідь на відзив. В якому вказав, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг своїм особистим підписом він засвідчив той факт, що він ознайомлений та згідно із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами ОСОБА_3, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді, а також те, що зазначена анкета-заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами ОСОБА_3 становить укладений між ним та позивачем договір надання банківських послуг, а тому у відповідності до положень ст. ст. 202, 207, 634, 639 ЦК України зазначений договір є укладеним. На підставі поданої заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, ОСОБА_3, що розташовані на офіційному сайті банку складають договір про надання банківських послуг відповідачу було відкрито картковий рахунок ( п.п.1.1.1.90, 2.1.1.11 Умов) ключем до карткового рахунку є пластикова картка (п.1.1.1.62) яку отримав Відповідач та мобільний телефон який вказав відповідач (п.1.1.1.15 та 1.1.1.16 Умов в заяві. До матеріалів справи позивачем долучено «Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», з якої чітко вбачається, що відповідачу на моменту кладення кредитного договору було встановлено поточну проценту ставу у розмірі 3,5% (42% на рік), вказано розміри комісій та штрафів. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Надано до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3.. а саме тим, що банк має право в будь який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт.

Пунктом 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, встановлено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту вставленого банком. Зазначили, що встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, що вимагає документального підтвердження.

У звязку з цим, представник банку вважав обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні такими, що не відповідають дійсності.

Також зазначили, що 20.07.2016 відповідач за допомогою кредитної картки скористався сервісом «Оплата частинами». Оплата товару або послуги здійснюється шляхом списання щомісячних платежів з картки клієнта.

Пунктом 2.1.1.14.7 у разі недостатньої кількості коштів для оплати чергового платежу, наданого по сервісу «Оплата частинами», клієнт доручає банку встановити овердрафт на кредитну картку на суму необхідну для сплати чергового платежу.

Овердрафт це короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування (п.1.1.63 договору).

Оскільки у під час списання чергового щомісячного платежу по оплаті частинами відповідачем було використано всю суму кредитного ліміту. Списання коштів здійснено за рахунок овердрафту, що і спричинило перевищення тіла кредиту над розміром встановленого кредитного ліміту.

Враховуючи викладене просять задовільнити вимоги банку у повному обсязі.

18.07.2018 представником відповідача за довіреністю ОСОБА_4 подано додаткові пояснення щодо відповіді на відзив ПАТ КБ «Приватбанк» відповідно до яких він зазначив, що посилання позивача на той факт, що 20.07.2016 відповідачу було встановлено овердрафт на кредитну картку на суму необхідну для сплати чергового платежу вважає необґрунтованим, оскільки відповідно до наданого розрахунку заборгованості станом на 20.07.2016 заборгованість відповідача за кредитом становила 1997,08 грн., а тому з врахуванням суми оплати в розмірі 2145,72 грн. за придбання товару (1997,08 +2145,72 = 4142,80 грн.) зазначені витрати клієнта були в межах встановленого ліміту на банківській картці в розмірі 5000,00 грн. та не потребували додаткового овердрафту. Враховуючи викладене просить суд відмовити в задоволенні зазначених вимог.

19.07.2018 представник відповідача ОСОБА_4 надіслав на адресу суду заяву з проханням провести розгляд цивільної справи за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» без його участі. Проти позовних вимог заперечує відповідно до наданого відзиву.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, відзив на позов, відповідь на відзив, додаткові письмові пояснення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитом підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування.

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір від 01.07.2016 на підставі якого останній заповнив та підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанку», в якій зазначено, що вона разом з памяткою клієнта, умов та правил надання банківських послу, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Зміст анкети заяви свідчить про те, що позичальник «ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді». Вказані обставини засвідченні власноручним підписом позичальника, який останній не оспорює.

Також ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складає між ним та банком договір, про що свідчить його підпис у заяві.

Відтак між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем виникли правовідносини внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами ОСОБА_2 ознайомився та погодився, про що розписався у заяві-анкеті. Таке приєднання відповідачем вчинено в письмовій формі, що ґрунтується на положеннях статті 634 ЦК України.

Згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Підписання цього договору є пряма і безумовна згода клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту встановленого банком (п.п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг).

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо за законом ця форма для даного виду договору не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті відповідача, ПАТ КБ «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та Правила надання банківських послуг».

Тобто, Умови та Правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам, які, таким чином, отримують доступ до всіх послуг банку.

Підписавши 01.07.2016 Анкету-Заяву, ОСОБА_2 приєднався до запропонованих ПАТ КБ «ПриватБанк» Умов та Правил надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах і Правилах надання банківських послуг та користування платіжною карткою, ОСОБА_3, і укладення кредитного договору саме таким чином не суперечить чинному законодавству України. Також відповідно до даної анкети-заяви, відповідач сам запропонував вважати Умови та правила надання банківських послуг, ОСОБА_3 складовими частинами договору.

Таким чином, відсутність підпису на вказаних умовах не є підставою для висновку про те, що ОСОБА_2 не був з ними ознайомлений, враховуючи вказані Умови анкети-заяви.

Відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, підписання даного Договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття любого розміру Кредитного ліміту, встановленого ОСОБА_3.

У відповідності до п.2.1.1.5.5 Умов та правил банківських послуг відповідач зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п.2.1.1.12.6 Умов та Правил надання банківських послуг за користування кредитом Банк нараховує відсотки, які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік.

У відповідності до п.2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п. 1.1.2.7 Умов та Правил власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.

Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Під час розгляду справи було встановлено, що взяті на себе зобов'язання банк виконав, надавши позивачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 5000 грн.

20.07.2018 відповідач за допомогою кредитної карти скористався сервісом «Оплата частинами» та йому було встановлено овердрафт на кредитну картку на суму необхідну для сплати чергового платежу, що відповідає п. 2.1.1.14.7, який зазначає, що у разі недостатньої кількості коштів для оплати чергового платежу наданого по сервісу «оплата частинами», клієнт доручає банку встановити овердрафт на кредитну картку на суму необхідну для сплати чергового платежу.

Разом з тим, ОСОБА_2 кредит своєчасно не погашав, внаслідок чого утворилась заборгованість. Крім того, як слідує із виписки по рахунку, відповідач не лише знімав кошти в банкоматі, але й частково погашав заборгованість, що свідчить про обізнаність відповідача з Умовами та правила надання банківських послуг та Тарифами.

Враховуючи, що ОСОБА_2 підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ «КБ «ПриватБанк», підтвердив те, що він ознайомлений з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами та згоден на те, що вони є складовою частиною укладеного між ним та банком договору, суд приходить до висновку щодо обов'язковості виконання ОСОБА_2 вказаних умов та правил надання банківських послуг, зокрема щодо сплати процентів та штрафних санкцій.

Отже дослідивши надані позивачем докази, взявши до уваги посилання сторін суд приходить до висновку, що позовні вимоги, щодо стягнення тіла кредиту, нарахованих відсотків за його користування та нарахованої пені є обґрунтованими та підтвердженими доказами, зокрема, щодо надання строкового кредиту, зазначені умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними.

Проте, вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, суд звертає увагу на наступне.

Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_2 не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором від 01.07.2016, внаслідок чого станом на 14.03.2018 утворилась заборгованість у розмірі 39492,97 грн., яка складається з: 14037 грн. 93 коп. - тіла кредиту; 4917 грн. 46 коп. нараховані відсотки; 18180 грн. 77 коп. нарахована пеня; 2356 грн. 81 коп. заборгованість по судовим штрафам ( 500 + 1856,81 = 2356, 81).

Щодо позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_2 пені та штрафів (фіксованого та проценого), суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 549 ЦК України вбачається, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Судом встановлено, що позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" застосовано до відповідача два види відповідальності за порушення зобов'язань у вигляді пені за несвоєчасність сплати боргу у розмірі 18180 грн. 77 коп., а також заборгованості по судовим штрафам у розмірі 2356 грн. 81 коп.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Крім того, кредитним договором сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по одному із грошових зобов"язань.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003 цс 15, яка згідно ЦПК України є обов"язковою для суддів.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової), оскільки чинним законодавством не передбачена подвійна відповідальність за несвоєчасне виконання зобовязань.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за кредитом у сумі 14037 грн. 93 коп., заборгованості по відсотках за користування кредитом у сумі 4917 грн. 46 коп. та заборгованість за пенею у сумі 18180 грн. 77 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а вимоги в частині стягнення заборгованості по судовим штрафам в сумі 2356 грн. 81 коп. не підлягають задоволенню, оскільки останні нараховані в порушення заборони подвійної цивільно-правової відповідальності, а тому з огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини: належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог позивача - на 94% ( 37136,16 : 39492,97 х 100 = 94) з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1656 грн. 28 коп. (1762 х 94%= 1656,28).

Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 1048, 1050 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, місцезнаходження: вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, 01001) заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.07.2016 року станом на 14.03.2018 року в розмірі 37 136 (тридцять сім тисяч сто тридцять шість) гривень 16 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 14037 грн. 93 коп., заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 4917 грн. 46 коп., заборгованості за пенею в сумі 18180 грн. 77 коп.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1656 грн. 28 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п.15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г.Д. Свинченко