Номер справи 220/1171/17
Номер провадження 2/220/516/18
УХВАЛА

Іменем України

16 липня 2018 року смт Велика Новосілка Донецької області

Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Яненко Г.М. розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг в Дніпропетровській області про захист прав споживачів та відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2018 року за розпорядженням в.о. голови Вугледарського міського суду Донецької області в провадження Великоновосілківського районного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг в Дніпропетровській області про захист прав споживачів та відшкодування шкоди.

Знідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 03.07.2018 р. справа розподілена судді Яненко Г.М.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позов вже знаходився на розгляді судді Яненко Г.М. і з огляду на те, що близький родич відповідача є суддею Великоновосілківського районного суду, для недопущення виникнення обґрунтованих сумнівів у неупередженості судді, ухвалою від 04 грудня 2017 року, заяву відповідача про відвід судді Яненко Г.М. було задоволено.

Ухвалою від 06 грудня 2017 року, суддею Якішиною О.М. заявлено самовідвід, і через недостатню кількість суддів у Великоновосілківському районному суді, автоматизований розподіл справи не відбувся.

За поданням в.о.голови Великоновосілківського районного суду Донецької області від 07 грудня 2017 року, ухвалою судді апеляційного суду Донецької області від 14 грудня 2017 року визначено підсудність справи за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг в Дніпропетровській області про захист прав споживачів та відшкодування шкоди Вугледарському міському суду Донецької області.

Через закінчення у суддів Вугледарського міського суду повноважень, неможливість у звязку з цим продовження розгляду та утворення нового складу суду, справу скеровано для розгляду до Великоновосілківського районного суду.

Судом зясовано, що обставини, за яких судді Яненко Г.М. було заявлено відвід не усунуто, від-так продовжують існувати підстави, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Згідно із ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (ч.1 ст.7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

У Конвенції про захист прав і основних свобод людини (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 р.) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6).

Визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування субєктивного та обєктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути субєктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обгрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Конкретизуючи субєктивний критерій, Суд у справі «ОСОБА_2 (Le Compte), ОСОБА_3 (Van Leuven) и ОСОБА_4 (De Meyere) проти Бельгії» (судове рішення від 23.06.1981 р.) підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді.

У світлі прецедентної практики Суду обєктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішнiй вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення обєктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

При зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Тому важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості (див.: Hauschildt v. Denmark judgment of 24 May 1989, Series A, No. 154, p. 48).

У відповідності до ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), за наявності обставин, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до ст. 39 ЦПК України за наявності підстав, зокрема зазначених у статті 36 цього Кодексу, суддя зобов'язаний заявити самовідвід.

Як зазначалось вище, представником відповідача була висловлена недовіра попередньому складу суду з тих підстав, що позивач є близьким родичем судді, яка працює в одному суді разом із суддею, в провадженні якого знаходиться справа. У звязку з цим у відповідача виникав обґрунтований сумнів щодо обєктивного та неупередженого розгляду справи.

На даний час обставини, що стали підставою для відводу не усунуто.

Враховуючи викладене, з метою недопущення виникнення сумнівів в обєктивності складу суду під час розгляду справи та законності прийнятих ним під час розгляду рішень, вважаю необхідним заявити самовідвід по даній справі.

На підставі наведеного, керуючись ст.36,39,40 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заявити самовідвід по справі за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг в Дніпропетровській області про захист прав споживачів та відшкодування шкоди.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М.Яненко