Справа № 369/9777/16-ц Головуючий у І інстанції Ковальчук Л. М.
Провадження № 22-ц/780/2201/18 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 26 24.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 липня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області

у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Сушко Л.П., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області в складі судді Ковальчук Л.М., постановлену в м. Києві 21 лютого 2018 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В січні 2018 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження по справі за позовом ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заяву мотивував тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 березня 2017 року задоволено позов ПАТ КБ «Правекс-Банк» та стягнуто із відповідачів солідарно на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 206375,83 грн. та судові витрати.

31 травня 2017 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ КБ «Правекс-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами № 2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 689-003/12Р перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», з огляду на що просив замінити стягувача ПАТ КБ «Правекс-Банк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у справі № 369/9777/16-ц.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2018 року заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» задоволено, замінено стягувача ПАТ КБ «Правекс-Банк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Відповідач ОСОБА_2, від імені якого діяв представник ОСОБА_5, не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2018 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що суду не надано підтверджуючих документів про те, що заявник є фінансовою установою, а отже має право укладати договори факторингу. Крім того, не надано доказів виконання договору купівлі-продажу права вимоги, а тому суд помилково встановив, що від первісного стягувача перейшло право вимоги до заявника, та задовольнив заяву.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

В судове засідання 24 липня 2018 року відповідач ОСОБА_2 не з'явився, його представник ОСОБА_5 направив електронною поштою клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку із незадовільним станом здоров'я, доказів на підтвердження зазначених обставин апеляційному суду надано не було.

Оскільки доказів на підтвердження поважності причин неявки представника відповідача в судове засідання надано не було, причини неявки представника відповідача в судове засіданні визнано неповажними та відповідно до вимог ст. 372 ЦПК України розглянуто справу у відсутність представника відповідача.

Апеляційний суд також враховує, що відповідно до ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження; провадження у справі відкрито ухвалою від 08 червня 2018 року, і справа вже відкладалася в зв'язку із неотриманням відповідачем ОСОБА_2 та його представником повідомлень про час і місце розгляду справи, направлених на адреси, що були вказані в апеляційній скарзі як адреси для листування з ними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив із того, що 31 травня 2017 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ КБ «Правекс-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором № 689-003/12Р від 26 березня 2012 року перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», відтак прийшов до висновку про заміну стягувача ПАТ КБ «Правекс-Банк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 березня 2017 року задоволено позов ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто із відповідачів солідарно на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 206375,83 грн. та 1031,88 грн. судового збору із кожного (а. с. 121 - 126).

Даним рішенням встановлено, що 26 березня 2012 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 689-003/12Р, в забезпечення виконання зобов'язань за яким між позивачем та іншими відповідачами було укладено договори поруки.

31 травня 2017 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами № 2, за умовами якого з урахуванням положень цього договору та відповідно до них, та з отриманням зустрічної винагороди у вигляді ціни купівлі, продавець цим погоджується продати (відступити) права вимоги за кредитами та передати їх покупцеві, а покупець цим погоджується придбати, без права регресу, права вимоги за кредитами, прийняти їх та сплатити ціну купівлі відповідно до положень цього договору. Згідно наведених у вступній частині визначень, «Акт приймання-передачі прав вимоги за кредитами» означає акт у письмовій формі, який документально підтверджує фактичну передачу прав вимоги за кредитами від продавця до покупця, який буде підписаний між продавцем та покупцем в дату закриття (а. с. 136 - 147).

Згідно п. 2.2 договору, права вимоги за кредитами переходять від продавця до покупця у дату закриття, та, з урахуванням інших зобов'язань продавця та покупця, викладених у цьому договорі, зобов'язання продавця передати права вимоги за кредитами покупцеві є виконаним з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі прав вимоги.

Також 31 травня 2017 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» складено акт приймання-передачі до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами № 2 (а. с. 148).

Згідно витягу з реєстру боржників, до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перейшло в тому числі право вимоги за кредитним договором № 689-003/12Р від 26 березня 2012 року, позичальником в якому є ОСОБА_3 (а. с. 149).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, суд першої інстанції задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» обґрунтовано виходив із того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження.

Такий правовий висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Відтак заява про заміну сторони виконавчого провадження була задоволена судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутні докази повноваження заявника укладати договір відступлення права вимоги, який за своєю природою є договором факторингу, спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, на а. с. 154 знаходиться свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», видане 19 листопада 2013 року, у додатку до якого наведено перелік видів фінансових послуг, які має право здійснювати фінансова компанія без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства, в тому числі першим пунктом зазначено факторинг.

Також не можна погодитися із доводами апеляційної скарги про відсутність доказів виконання договору купівлі-продажу права вимоги та відповідно перехід права вимоги від стягувача до заявника, враховуючи наявність в матеріалів справи акту приймання-передачі до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами № 2, підписання якого, згідно п. 2.2 договору, свідчить про виконання зобов'язання продавця передати права вимоги за кредитами покупцеві.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Сушко Л.П.

Яворський М.А.