н/п 2/490/2814/2018 Справа № 490/5746/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
УХВАЛА

13 липня 2018 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А, розглянувши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому просить суд для погашення заборгованості в розмірі 17268,96 дол. США - звернути стягнення на нерухоме майно відповідно до іпотечного договору від 20.09.2007 р. та визначити спосіб реалізації предмета іпотеки.

Суддею Гуденко О.А. 23 лютого 2018 року постановлено рішення, яким позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано договір відновлювальної кредитної лінії № 85 від 20 вересня 2007 року , укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний ощадний банк України-припиненим в зв'язку з повним фактичним виконанням. Визнано Іпотечний договір від 20 вересня 2007 року , укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний ощадний банк України, посвідчений 20.09.2007 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 2508 -припиненим в зв'язку з повним фактичним виконанням основного зобовязання, забезпеченого іпотекою. Скасовано заборону відчуження з належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1, накладену 20 вересня 2007 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 74. Стянуто з ПАТ «Державний ощадний банк України на користь держави судовий збір в розмірі 1280 грн. 00 коп.

Постановою апеляційного суду Миколаївської області від 11 травня 2018 року вищевказане рішення суду скасовано і ухвалено нове. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» про визнання договору відновлювальної кредитної лінії № 85 від 20 вересня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Державний ощадний банк України», а також іпотечного договору, укладеного між ОСОБА_1В та АТ «Державний ощадний банк України» та посвідченого 20 вересня 2007 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 2508, припиненими - відмовлено. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1В до АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» про скасування заборони відчуження належної ОСОБА_1В квартири АДРЕСА_2, накладеної 20 вересня 2007 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 74, - відмовити.

Реалізація принципу верховенства права, визначеного ЦПКУкраїни, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV визначено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковими для виконання Україною. У статті 17 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями.

Наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6, має визначатися за допомогою суб'єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді в даній справі, а також за допомогою об'єктивного критерію, тобто з'ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення у справі ОСОБА_3 (De Cubber) від 26 жовтня 1984 року, серія A, № 86, с. 13-14, п. 24).

Згідно з об'єктивним критерієм, необхідно встановити, чи існують, якщо зовсім не брати до уваги особисту поведінку судді, легко з'ясовувані факти, які можуть ставити під сумнів його безсторонність. З цього погляду навіть виступи можуть мати певне значення. Найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Отже, будь-який суддя, щодо безсторонності якого є законні підстави для побоювань, повинен дати відвід (рішення у справі ОСОБА_3, серія A, № 86, с. 14, п. 26).

Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і ОСОБА_4 ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справ і підлягає самовідводу, якщо є інші обставини, що викликають сумніви в неупередженості або обєктивності судді

Виходячи з цих принципів, суддя зобовязаний заявити самовідвід для забезпечення принципу безсторонності суду.

Враховуючи вищевикладене з метою усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, а також висловлення суддею думки з приводу дійсних правовідносин сторін, головуючий суддя вважає необхідним заявити собі самовідвід по справі № 490/5746/18.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И Л А:

Відвести суддю Гуденко О.А. від розгляду цивільної справи №490/5746/18 за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Гуденко