Справа № 373/551/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 р. м. Переяслав-Хмельницький

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Реви О.І.

за участю секретаря судових засідань Хоменко Н.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін в м. Переяслав-Хмельницькому справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою та просить стягнути із відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.11.2008 в сумі 53927 грн. 52 коп., яка складається з суми кредиту - 3946,55 грн., відсотків за користування кредитом - 43715,31 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3459,59 грн., штрафу (фіксована частина) - 250,00 грн., штрафу (процентна складова) - 2556,07 грн..

Також просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 1762 грн. 00 коп., сплачений при подачі заяви до суду.

Посилається на те, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 17.11.2008 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 4000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Проте, відповідачем умови кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 28.02.2018 становить 53927 грн. 52 коп., що складається з суми кредиту - 3946,55 грн., відсотків за користування кредитом - 43715,31 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3459,59 грн., штрафу (фіксована частина) - 250,00 грн., штрафу (процентна складова) - 2556,07 грн.

Ухвалою від 20 червня 2018 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз'яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов.

У встановлений судом строк відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вона не заперечила факт отримання картки, але заперечила факт отримання коштів по цій картці чи будь-якого іншого її використання для розрахунків. Посилається на відсутність доказів отримання нею грошей готівкою, а отже, і отримання нею кредитних коштів, також заперечує факт отримання кредиту та укладення з ПриватБанком кредитного договору. Ставить під сумнів наданий банком розрахунок заборгованості, так як з нього неможливо встановити, яким чином вона виникла. Також просить суд застосувати строк позовної давності до основної вимоги та вимоги про стягнення штрафних санкцій. В задоволенні позову просить відмовити.

Представником позивача до суду подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

З'ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.

17.11.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 4000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, підтвердив свою згоду на укладання між ним та Банком Договору.

В даному випадку сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Так, ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав свої зобов'язання щодо надання відповідачу кредиту у розмірі, передбаченому Договором.

Відповідно до розділу 6 вказаного Договору відповідач, як клієнт, був зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісію згідно умов Договору.

Крім того, пунктом 6.6 передбачено, що у випадку невиконання зобов'язань по Договору, клієнт зобов'язаний на вимогу Банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту і овердрафту), оплаті винагороди банку.

За умовами укладеного Договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, останній зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 гривень + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Штраф враховується на окремому рахунку і підлягає сплаті в першу чергу.

Згідно з п.5.3 Договору Банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п.4.9 цього Договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. За умовами п.4.9 Банк зобов'язаний не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати власнику виписки про стан картрахунків і про здійснені за минулий місяць операції за картрахунками. У разі підключення власника до системи Приват24 виписки надаються через цей комплекс. У разі підключення клієнта до комплексу Mobile Banking Банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунка шляхом використання функції СМС-повідомлень.

Як вбачається з наданого представником позивача Розрахунку заборгованості за договором № б/н від 17.11.2008, укладеного між сторонами, станом на 28.02.2018 за наданим кредитом відбувалися періодичні погашення, останнє - 14.08.2015.

Банком, відповідно до вказаного Розрахунку, за період з 01.09.2014 по 01.04.2015 було збільшено розмір ставки по поточній та простроченій заборгованості з 30,00 % до 34,80 %; за період з 01.04.2015 по 28.02.2018 включно розмір ставки становить 43,20 %.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань по кредитному договору банком нараховано заборгованість за кредитом в розмірі 3946 грн. 55 коп., заборгованість по процентам - 43715 грн. 31 коп., нарахована комісія - 3459 грн. 59 коп., заборгованість по судовим штрафам - 2806 грн. 07 коп. Всього - 53927 грн. 52 коп.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору.

Частина 1 ст.530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі і на умовах встановлених договором.

За нормою ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.83 ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Всупереч даним нормам закону представником позивача не наведено достатньо доказів, які б давали суду підстави для задоволення позовних вимог.

Як вбачається з наданої суду копії витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, пунктом 6.6 передбачено, що у випадку невиконання зобов'язань по договору, клієнт зобов'язаний на вимогу банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту і овердрафту), оплаті винагороди банку. Проте, в матеріалах справи відсутні дані про направлення банком відповідачу вимоги про виконання ним зобов'язання по поверненню кредиту, що свідчить про невиконання самим банком умов договору, а факт невиконання боржником умов договору за таких обставин є недоведеним.

Крім того, представником позивача не наведено доказів інформування ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідача про зміну тарифів та інших умов обслуговування рахунків не менше ніж за 7 днів до введення змін, як це передбачено укладеним між ними кредитним договором, а саме, п.5.3. Адже, як вбачається з наданого суду Розрахунку заборгованості за договором № б/н від 17.11.2008, укладеного між сторонами, в період дії даного договору двічі збільшувалася процентна ставка (прострочена і поточна заборгованість).

Також всупереч п.4.9 Договору, за яким Банк зобов'язаний не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати власнику виписки про стан картрахунків і про здійснені за минулий місяць операції за картрахунками, судом не добуто доказів виконання Банком даної умови. А саме, в суді не виявилося за можливе дослідити з наданої суду копії вказаної заяви, яким же способом власник виписки інформувався Банком про стан картрахунків.

Таким чином, позивач, змінивши розмір процентів за договором, фактично змінив умови кредитного договору.

Частина 1 ст.651 ЦК України передбачає, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не передбачено договором або законом.

При цьому, згідно ст.653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

В суді встановлено, що зміна умов кредитного договору в частині нарахування процентів за користування кредитом була здійснена позивачем в односторонньому порядку без згоди відповідача, як позичальника, який відповідні зміни не підписував, що суперечить вище наведеним правовим нормам та умовам самого кредитного договору.

Вказане також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній в постанові від 11.03.2015 у справі №6-16цс15, згідно якої умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору, якщо такі умови не містять підпису позичальника.

Також суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені є необґрунтованими з огляду на таке. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до положень ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Така правова позиція висловлена і у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 №6-2003цс15.

Із розрахунку заборгованості, наданого позивачем не вбачається за можливе перевірити правильність нарахувань відповідних сум. Ніяких роз'яснень та доказів щодо принципу складення даного розрахунку справа не містить. Незрозуміло, на яких підставах позивачем нараховано заборгованість по процентам за користування кредитом, сума якої є нереально завищеною та неспівмірною із самою сумою кредиту. Крім того, сам розрахунок не містить підпису відповідальних осіб та не скріплений печаткою банку, а відтак не може бути належним та допустимим доказом у справі.

Також, представником позивача не надано доказів на підтвердження укладення кредитного договору, а саме видачі Банком коштів (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо), так як за нормами п.2 ч.1 ст.1046, ч.2 ст.1054 ЦК України кредитний договір є укладений з моменту передання грошей.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Частиною 3 ст.267 ЦК України передбачено, що за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення рішення, судом застосовується позовна давність.

Відповідно до ст.258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності з ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Зважаючи на вищевикладене, заява відповідача про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає за наявності підстав для відмови в задоволення позову по суті спору.

Судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп., сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 526, 610, 611, 1048, 1054, 1055 ЦК України, згідно ст.ст. 12, 76, 81, 89, 141, 263-265, 274 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (03.10.2017) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О. І. Рева