Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/141/18
Провадження № 2/273/129/18
17 липня 2018 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Васильчук О. В. при секретарі судових засідань ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Лада-2» до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-
Станом на 31 січня 2018 року гроші в сумі 3350,00 (три тисячі триста п'ятьдесят) грн. відповідач не повернув. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом . На думку позивача, відповідно до ст.536, 549, 550, 625 ЦК України, відповідач повинен сплатити на його користь інфляційні збитки, 3% річних, пеню та проценти за користування грошовими коштами відповідно до наданого розрахунку.
В судове засідання представник позивача не явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 44 ).
В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку визначеному п.2ч.7 ст.128 ЦПК України, судовий виклик повернувся до суду з відміткою «за закінченням строку зберігання».
Керуючись ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:
Ціна позову підтверджена наданим позивачем розрахунком боргу. ( а.с. 7-10). Відповідно до цього розрахунку, позивачем нараховано на суму 3350,00 грн. несплаченого судового збору 3844,96 грн. інфляційних збитків; 380,24 грн. 3% річних; 4409,90 грн. пені; 2204,90 грн. проценти.
Згідно з частиною першою ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відтак грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.
За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства ( ст.536 ЦК України).
Статтями 249,550 ЦК України, визначено поняття неустойки (штрафу, пені) та підстави виникнення права на неустойку у разі порушення боржником зобов'язання.
Згідно зі ст. 1048 ЦК України, її норми застосовуються до договору позики.
Відповідно до частини 2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому, кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.
Згідно з приписами частини третьої ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Із рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить в них ясність та визначеність.
Статті 549,550,625 ЦК України поширюються на грошове зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.
За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб. Разом із тим, відповідно до положень ст.11 ЦК України, рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обовязків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, тобто за наявності прямої вказівки про це в законі, як установлено, наприклад, ч. 4, ст.36, ст..ст.43,46, ч.3 ст.334, ч.3 ст.635 ЦК України.
Отже, за загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобовязання, яке виникло з підстав, що існували до винесення судового рішення, але не породжує таке зобовязання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства повязують виникнення зобовязання саме з набранням законної сили рішенням суду.
На підставі системного аналізу норм ст.ст.549, 550, 599, 1048 ЦК України, у їх взаємозвязку зі ст.ст. 11, 509 ЦК України, суд прийшов до висновку, що до стягнутої за рішенням суду суми судового збору не можуть застосовуватися норми ЦК України, що регулюють правовідносини між боржником та кредитором у договірних зобовязаннях.
Таким чином, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому розгляді справи, з дотриманням принципу верховенства права, суд приходить до висновку, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню.
Судові витрати суд вирішує відповідно до ч.7 ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 11, 280, 263-268 ЦПК України, ст. 11, 509, 536, 549, 550, 599, 625, 1048 ЦК України, суд,-
Відмовити в задоволенні позову Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Лада-2» до ОСОБА_2 про стягнення коштів.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Житомирської області, через Баранівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Повне рішення суду складено 17.07.2018 року.
Суддя: О.В.Васильчук