Ухвала

13 липня 2018 року

м. Київ

справа № 207/3677/16-ц

провадження № 61-37231ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 серпня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини-інваліда,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що до 19 липня 1995 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є інвалідом 2 групи з дитинства. На підставі рішення суду відповідач сплачував аліменти на утримання дитини, але останній потребує стороннього догляду у зв'язку із чим, вона залишила роботу та вимушена утримувати його одна. Позивач зазначала, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина у розмірі 1 000 грн щомісячно до збереження другої групи інвалідності, тобто до 01 січня 2019 року.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 серпня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1 000 грн щомісячно на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 01 січня 2017 року до збереження другої групи інвалідності, тобто до 01 січня 2019 року.

Вирішено питання про судові витрати.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2018 року залишено без змін рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 серпня 2017 року.

18 травня 2018 року ОСОБА_1 подано до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 серпня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2018 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Баглійського районного судум. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 серпня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2018 року, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, і такі судові рішення не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною четвертою статті 19 ЦПК України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Ціна позову у даній справі становить 6 000 грн, яка станом на 01 січня

2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762, 00 грн * 100 = 176 200, 00 грн).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга, є малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Наявність таких випадків у цій справі не встановлено й Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 1, 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 серпня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини-інваліда - відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников