Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №440/1304/14-ц

Провадження № 4-с/440/13/2018

13 липня 2018 року

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді - Коса І.Б.

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1

без участі сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Буськ без фіксації технічним засобом «Камертон» цивільну справу за скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на дії старшого державного виконавця Буського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, -

в с т а н о в и в:

ПАТ «СК «Провідна» в особі його представника за довіреністю ОСОБА_3 звернулося до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Буського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у звязку з пропуском строку предявлення його до виконання. Просить суд визнати вказані дії державного виконавця неправомірними в порядку вимог статті 447 ЦПК України

В обгрунтування заявлених вимог скарги покликається на те, що старшим державним виконавцем Буського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 було винесено Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 18.04.2018 року у звязку з пропуском, на думку державного виконавця, строку предявлення його до виконання, що було отримано скаржником засобами поштового звязку 04.05.2018 року. Не погодившись із цим, скаржник, в межах встановленого ч. 1 ст. 449 ЦПК України десятиденного строку з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи, звернувся до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Вважає наведені дії державного виконавця неправомірними, оскільки з виданого Буським районним судом Львівської області виконавчого листа у справі № 440/1304/14-ц від 30.01.2015 року про стягнення з ОСОБА_4 в користь скаржника судового збору в сумі 785,12 грн. вбачається те, що 05.06.2015 року вказаний виконавчий документ раніше повертався виконавцем на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, скаржник вважає, що трирічний строк предявлення вказаного виконавчого документа є перерваним, а тому його слід обчислювати заново, тобто з попереднього повернення виконавчого листа (05.06.2015р.) і становить три роки (05.06.2018р.). просить подану скаргу задовольнити.

Представник ПАТ «СК «Провідна» в судове засідання не зявився. Натомість, представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 в поданій скарзі заявила клопотання про розгляд справи без участі представника скаржника.

Представник Буського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області та боржник ОСОБА_4 у судове засідання не зявилися, незважаючи на те, що були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи судом, що стверджується наявними у справі доказами, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності, на підставі наявних у справі матеріалів.

В силу вимог ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всієї території України. Примусове виконання рішень судів та інших юрисдикційних органів законом покладено на державну виконавчу службу. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) закріплені Законі України «Про виконавче провадження».

Цим же Законом встановлено правові засади захисту прав стягувача, боржника у виконавчому провадженні, що полягають у можливості оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця при примусовому виконанні рішення суду. Судовий контроль за виконанням судових рішень, ухвалених в порядку цивільного судочинства, здійснюється в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Примусове виконання рішень судів та інших юрисдикційних органів закон покладає на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Правові засади діяльності державної виконавчої служби визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Виконавчий лист мав відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що 30.01.2015 року Буським районним судом Львівської області видано виконавчий лист № 440/1304/14-ц від 04.12.2014 року про стягнення із ОСОБА_4 у користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» судового збору в сумі 785,12 грн. із його предявленням до виконання у строк до 19.12.2015 року. Як вбачається із відмітки державного виконавця на вказаному виконавчому листі, останній 05 червня 2015 року було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», тобто за відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. Скаржник повторно предявивши виконавчий лист до примусового виконання отримав від державного виконавця Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 18.04.2018 року. Вказане повідомлення мотивоване пропуском строку предявлення виконавчого документа до виконання з покликанням на пункт 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначене Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 18.04.2018 року надійшло на адресу скаржника ПрАТ «СК «Провідна» - 04.05.2018 року, про що вбачається з долучених до скарги матеріалів.

Відповідно до вимог пункту 5 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 02.06.2016 року) виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Частинами першою і другою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років. Зазначений строк встановлюється для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили.

Пунктом 1 частини четвертої статті 12 цього Закону строки предявлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, у разі предявлення виконавчого документа до виконання.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (частина 5 статті 12 цього Закону).

Відтак, ураховуючи те, що згаданий вище виконавчий лист 05 червня 2015 року було повернуто скаржнику на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», тобто за відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а тому встановлений законом трирічний строк предявлення вказаного виконавчого документа є перерваним та спливає 05.06.2018 року.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невідємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу («Бурдов проти Росії», «Горнсбі проти Греції»).

У своєму рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року Європейський суд з прав людини зазначив, що передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обовязкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Тобто, практика Європейського суду з прав людини переконливо свідчить про те, що невідємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення.

Відповідно до вимог статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно норми частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, суд вважає, що дії старшого державного виконавця Буського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у звязку з пропуском строку предявлення його до виконання є неправомірними, а тому подану скаргу слід задоволити.

Ураховуючи викладене та керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на дії старшого державного виконавця Буського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, - задоволити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Буського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у звязку з пропуском строку предявлення його до виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Львівської області безпосередньо або через Буський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно вимог статті 354 ЦПК України.

Суддя: І. Б. Кос