Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 332/1969/16 Головуючий у 1 інстанції: Мєркулова Л.О.
Провадження №22ц/778/1084/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року місто Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретар ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_5, заінтересована особа: Третя Державна нотаріальна контора міста Запоріжжя, про встановлення факту проживання однією сімєю,

за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю з ОСОБА_7

Зазначав, що 04 квітня 2015 року померла його співмешканка ОСОБА_7, після смерті якої залишилася спадщина. Посилаючись на те, що з лютого 2009 року він проживав однією сімєю зі спадкодавцем, мали спільний бюджет, інших спадкоємців, крім нього не має, просив суд в порядку п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України встановити факт його проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з лютого 2009 року по день смерті. Встановлення юридичного факту його проживання однією сімєю з ОСОБА_7 не менше пяти років до часу відкриття спадщини має значення для належного оформлення права на спадщину та одержання свідоцтва про право на спадщину.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2016 року заяву задоволено. Встановлено факт спільного проживання однією сімєю ОСОБА_5 та ОСОБА_7, що померла 09.04.2015 року, за адресою: м.Запоріжжя, вул. Билкіна,18/5, починаючи з лютого 2009 року по день смерті ОСОБА_7 09.04.2015 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, зазначає, що саме він був співмешканцем ОСОБА_7, з якою проживав близько 4-х років АДРЕСА_1. Вважає, що оскаржуваним рішенням порушені його права як спадкоємця четвертої черги, між спадкоємцями померлої існує спір про право, а тому просить рішення суду скасувати, заяву ОСОБА_5 залишити без розгляду.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 377 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 255 і 257 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що факт проживання заявника однією сімєю зі спадкодавцем ОСОБА_7 підтверджується поясненнями представника заявника, свідка ОСОБА_8

Проте фактично ні заявник, ні його представник, ні свідок ОСОБА_9 судом не допитувалися, оскільки відповідно до довідки секретаря судового засідання фіксування судового процесу не здійснювалося у звязку з неявкою заявника у судове засідання, технічний запис фіксації судового засідання в матеріалах справи відсутній.

Жодного належного і допустимого доказу на підтвердження факту, встановленого судом, матеріали цивільної справи не містять. Коло можливих спадкоємців померлої судом не зясовувалося, матеріали спадкової справи із нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не витребувані.

Розглядаючи заяву, суд першої інстанції на порушення ч.1 ст.235 ЦПК України ( в редакції закону на час розгляду справи) не звернув уваги на те, що встановлення юридичного факту необхідно заявнику для подальшого визнання права власності на спадкове майно, тобто про існування між зі спадкоємцями померлої. Хоча, за змістом ч.6 ст. 235 ЦПК України ( в редакції закону на час розгляду справи), якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Аналогічні положення щодо наслідків наявності спору про право під час розгляду справи в порядку окремого провадження містяться і в ч.4 ст. 315 ЦПК України.

Зважаючи на те, що між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 виник спір про право на спадщину на нерухоме майно, який має розглядатися судом в порядку позовного провадження, розгляд заяви ОСОБА_5 про встановлення юридичного факту для визнання права на спадщину в порядку окремого провадження суперечив вимоги ст.235 ч.6 ЦПК України ( в редкауції закону на час ухвалення оскаржуваного рішення).

За таких обставин рішення суду першої інстанції не можна визнати таким, що відповідає вимогам закону, воно підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_5 залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 315 ч.4, 374, 377,381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2016 року у цій справі скасувати, заяву ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без розгляду.

Роз'яснити ОСОБА_5 його право пред'явити позов про визнання права на спадщину на загальних підставах.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: