Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/444/18
Провадження по справі 2/281/161/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Свинченко Г.Д.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Лугини цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

20.06.2018 позивач звернулася до Лугинського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на її користь на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 3000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначила, що до 08.07.2016 вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають дітей, які мешкають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні.

Життям, розвитком, нагальними потребами дітей відповідач час від часу цікавиться однак належної участі в їх житті та вихованні не приймає, матеріально утримувати дітей допомагає, але кошти які надаються відповідачем не регулярні і їх розмір не забезпечує тих потреб які мають діти.

На даний час позивач працює у Путиловицькому НВК сторожем, де отримує заробітну плату. Окрім заробітної плати будь-якого іншого доходу вона не має, а тому змушена звернутись до суду з даним позовом та стягнути з відповідача аліменти в судовому порядку на утримання їхньої спільної дитини.

Позивач в судове засідання надіслала заяву з клопотанням справу за її позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання надіслала заяву з клопотанням розглядати дану справу без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Враховуючи, що сторони надали згоду на розгляд справи у їх відсутність відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, при цьому відповідач визнав позовні вимоги і його заява в частині визнання позовних вимог не суперечить закону та не порушує права інших осіб, суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі сторін та без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що рішенням Лугинського районного суд Житомирської області від 03.05.2018 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Від шлюбу сторони мають двох спільних малолітніх дітей: доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ № 011770, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області від 25.08.2005 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ТП №105161, виданим виконкомом Путиловицької сільської ради Лугинського району Житомирської області від 25.06.2009.

Малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_4 проживають разом із позивачем по справі та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідками № 333, 334 від 20.04.2018 року, виданими виконавчим комітетом Путиловицької сільської ради Лугинського району Житомирської області.

Дохід ОСОБА_2 з 01.10.2017 по 31.03.2018 становить 20199,84 грн., що підтверджується довідкою про доходи №78 від 19.04.2018, виданою відділом освіти молоді та спорту Лугинської районної державної адміністрації.

Малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_4перебувають на обліку на "Д" обліку в Лугинському РЦ ПМСД, що підтверджується довідками № 506, № 507 від 03.05.2018, виданими Лигинським РЦ ПМСД

Відповідач працює, однак не надає постійну, регулярну допомогу на утримання дітей, хоча їх життям та розвитком час від часу цікавиться.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (надалі Постанова) у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; тощо.

Частина 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі).

Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2018 рік в Україні втановлюються Законом «Пpo Державний бюджeт на 2018 рік» за пoданням Міністерства фінансів.

Так, даним Законом встановлено такі прожиткові мінімуми для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

При визначенні розміру аліментів у даній справі суд враховує матеріальне становище платника, що він є особою працездатного віку, працює, отримує стабільну заробітну плату і може забезпечити належний рівень утримання своєх малолітніх дітей, що він не має інших аліментних зобовязань, а також те, що на його утриманні не перебувають інші особи, оскільки доказів на спростування зазначених обставин суду не надано.

Також суд бере до уваги розмір витрат, які необхідно здійснити на дитину відповідного віку для забезпечення її життєдіяльності та духовного розвитку.

Одночасно суд бере до уваги позицію відповідача, щодо визнання ним позовних вимог.

Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати за предявлення позову про стягнення аліментів в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 263-265, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей задовільнити.

Стягувати з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючої та зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2) аліменти на утримання малолітніх дітей: доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи стягувати від 20.06.2018 і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 у дохід держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя Г.Д. Свинченко