Справа № 336/3986/18
провадження № 2-о/336/149/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі судді Жупанової, за участі секретаря судового засідання Падалка А.Р., , розглянувши у відкритому судовому засідання без участі сторін цивільну справу № 336/3986/18, номер провадження 2-о/336/1492/2018, за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа Шевченківсий районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про встановленн факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті її матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 03.02.2018 р. в м. Донецьк, про що видано лікарське свідоцтво про смерть № 449 від 05.02.2018 р.

Вона звернулась до Шевченківського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області для того щоб зареєструвати смерть матері, однак отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки подала лікарське свідоцтво про смерть № 449 від 05.02.2018 р. видане Республіканськім бюро судово-медичних експертиз Донецької народної республіки.

У звязку з цим вона не може зареєструвати смерть матері у встановленому законом порядку та реалізувати спадкові права.

В судове засідання представник заявниці надала заяву про розгляд справи за її відсутність, в звязку з неявкою учасників справи фіксація судового засідання не здійснювалась.

Розглянувши заяву, додані до неї матеріали, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справа про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1 "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території" тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно ч.1 ст. 18 Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Судом встановлено, що 03.02.2018 року в м. Донецьк померла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що видано лікарське свідоцтво про смерть № 449 від 05.02.2018 р., факт смерті вказаної особи був зафіксований «Республикансоке бюро судебно-медицинской экспертизы ДНР, г. Донецк» 05.02.2018 року, на підставі чого видано 06.02.2018 р. «свідоцтво про смерть ДНР № 095152».

ОСОБА_1 є донькою померлої, про що свідать свідоцтво про її народження і свідоцтво про її одруження.

Зі змісту ч.ч. 2, 3 ст.9 Закону вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

За таких обставин, свідоцтво про смерть ДНР № 095152 від 06.02.2018 року є недійсним на території України.

Згідно з положенням п.2 ч.1 ст.17 ЗУ "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до ст.ст. 26, 27, 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів кожен чинний договір є обовязковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись; учасник не може посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору; договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до звичайного значення, яке слід надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі обєкта і цілей договору та з урахуванням будь-яких відповідних норм міжнародного права, які застосовуються у відносинах між учасниками.

При цьому, в практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "намібійські винятки", згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави - члени ООН зобовязані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів".

За цих обставин, суд вважає надані заявником медичні документи як доказ смерті ОСОБА_2, не дивлячись на те, що медична установа, яка видала ці документи, як і орган реєстрації актів цивільного стану, знаходяться на території м. Донецька, яка тимчасово не контролюється органами державної влади України, підтверджують факт смерті матері заявниці, у сукупності з іншими доказами - фото з місця поховання, а тому, враховуючи вищенаведені обставини у сукупності, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись, 10, 76, 258, 259, 263-268, 273, 315, 317 ЦПК України, ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», "Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні", затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р., суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 Володимирівни, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_1 від 22.09.2000 виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_2, зацікавлена особа Шевченківський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, код ЄДРПОУ 068, м. Запоріжжя, вул. Моторобудівників, 64

про встановлення факту смерті матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 03.02.2018 р. в м. Донецьк, задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 03.02.2018 р. в м. Донецьк.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Копію рішення негайно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи, а також видати заявнику.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя І.Б.Жупанова