Постанова

Іменем України

27 червня 2018 року

м. Київ

справа № 522/10696/17

провадження № 61-12109св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1,

представники заявника: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

заінтересована особа - Одеська міська рада,

представники заінтересованої особи: Чечітко Андрій Юрійович, Поповська Інна Петрівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси у складі судді Тарасова А. В. від 11 липня 2017 року та постанову апеляційного суду Одеської області у складі колегії суддів: Кононенко Н. А., Сегеди С. М., Гірняк Л. А. від 21 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Учервні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, уточнивши її, заінтересована особа - Одеська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заява мотивована тим, що в липні 2010 року він познайомився з ОСОБА_6 та його дружиною ОСОБА_7, які в подальшому запропонували йому оселитися та проживати разом з ними однією родиною в їхній квартирі АДРЕСА_1, оскільки вони були в похилому віці та їм були потрібні підтримка та допомога. ОСОБА_1 пристав на вказану пропозицію та брав участь у веденні спільного господарства і утриманні квартири разом з подружжям ОСОБА_6, надавав необхідну допомогу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 ОСОБА_1 разом з чоловіком померлої брав участь у організації та проведенні похорону. Після її смерті заявник продовжив проживати однією сім'єю разом із ОСОБА_6 за вказаною адресою.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 ОСОБА_1 звернувся до Шостої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю належних доказів проживання заявника зі спадкоємцем не менш п'яти років.

У зв'язку з викладеним просив суд встановити факт спільного проживання однією сім'єю з ОСОБА_6 в період із липня 2010 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 липня 2017 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в період з липня 2010 року до дати смерті, а саме - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 проживав у зазначеній квартирі з ОСОБА_6 з липня 2010 року, що підтверджується актом, посвідченим КП «ЖКС «Фонтанський» від 15 травня 2017 року, листом Шевченківського відділення поліції Приморського відділу поліції в м. Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області від 05 травня 2017 року, а також нотаріально завіреними заявами свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9, копією квитанції, рахунку-фактури та договором-замовленням від 27 вересня 2016 року на підготовку та організацію похорону ОСОБА_6 ОСОБА_1

Постановою апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2017 року апеляційну скаргу Одеської міської ради задоволено. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 липня 2017 року скасовано та прийнято постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні заяви, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не довів належними і допустимими доказами наявність факту його проживання з ОСОБА_6.однією сім'єю та ведення ними спільного господарства протягом п'яти років.

У лютому 2018 року ОСОБА_1подав до суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і залишити його заяву без розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не звернули уваги на те, що під час розгляду цієї справи виник спір про право на спадкування квартири АДРЕСА_1, про що вказано і в апеляційній скарзі Одеської міської ради на рішення суду першої інстанції. Таким чином, апеляційний суд позбавив його права на судовий захист в порядку позовного провадження.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

02 квітня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення попередніх інстанцій не відповідають.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7, про що цього ж дня складено актовий запис.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6., про що 26 вересня 2016 року складено актовий запис.

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири, загальною площею 42,5 кв. м на АДРЕСА_1, яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Одеської міської Ради народних депутатів від 13 серпня 1996 року.

Відповідно до матеріалів спадкової справи, заведеної в Шостій одеській державній нотаріальній конторі, у ОСОБА_6. відсутні спадкоємці,які прийняли спадщину після його смерті.

Під час розгляду справи суди не звернули уваги на таке.

Згідно зі статтею 1264 ЦК України в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 234 ЦПК України 2004 року).

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 256 ЦПК України 2004 року).

У частині четвертій статті 256 ЦПК України 2004 року передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Проте суди попередніх інстанцій, розглядаючи заяву ОСОБА_1 про встановлення факту його проживання однією сім'єю з ОСОБА_6 в період із липня 2010 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку окремого провадження, не звернули увагу на вказні норми права, а також на те, що в апеляційній скарзі Одеської міської ради на рішення суду першої інстанції вказано про наявність спору про спадкове право на підставі статті 1277 ЦК України.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 повинні розглядатись саме в порядку позовного провадження з урахуванням спору про право і з використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження.

За таких обставин судові рішення не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалені з порушенням норм процесуального права, що в силу частини четвертої статті 256 ЦПК України 2004 року є підставою для їх скасування із залишенням позову без розгляду.

Керуючись статтями 256 ЦПК України 2004 року, 400, 409, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 липня 2017 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2017 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Одеська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта