Справа № 307/825/18
Провадження № 2/307/735/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2018 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Цонинець Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Руськомокрянської сільської ради, де третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Руськомокрянської сільської ради, де третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно. В позовній заяві зазначив, що згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого Усть-Чорнянською селищною радою депутатів трудящих 15 червня 1963 року, домоволодіння по вулиці Леніна, 359 в смт. Усть-Чорна належало ОСОБА_3, який помер 10 березня 1966 року та його дружині ОСОБА_4, яка померла 4 березня 1979 року. Оскільки вони дітей не мали, то будинок залишили племінниці ОСОБА_5, яка проживала в ньому за їх життя з донькою ОСОБА_6 та продовжила проживати після їх смерті. Зазначив, що спадщину ОСОБА_5 не оформляла. Зважаючи на те, що з ОСОБА_6 вони прожили однією сім»єю без реєстрації шлюбу, то 27 січня 1982 року було зареєстровано його постійне місце проживання в домоволодінні в с. Руська Мокра, вул.. Миру, 363, Тячівського району, що підтверджується відміткою в паспорті про реєстрацію місця проживання та довідкою Руськомокрянської сільської ради від 28 лютого 2018 року за №209. 28 січня 1989 року вони з ОСОБА_6 уклали шлюб та вона змінила прізвище на ОСОБА_1. З 1982 року він з нею та її матір»ю ОСОБА_5 спільно вели господарство, підтримували домоволодіння у належному стані, проводили поточні ремонти, сплачували платежі по страхуванню, за спожиту електроенергію. 23 листопада 2006 року померла його дружина ОСОБА_7, а 30 листопада того ж року померла теща ОСОБА_5 На сьогоднішній день він продовжує проживати у вказаному житловому будинку, добросовісно ним володіє та відкрито користується, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому ремонти, На даний час він має намір узаконити право власності на будинок, в якому проживає з 1982 року.

Просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по вул. Миру, 363 в с. Руська Мокра, Тячівського району, Закарпатської області.

Представник позивача ОСОБА_8 в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити.

Представник Руськомокрянської сільської ради в судове засідання не зявився, так як надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позовних вимог.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 2006 року фактично, безперервно і добросовісно володіє будинком з надвірними спорудами, що розташований по вул. Миру, 363 в с. Руська Мокра, Тячівського району, Закарпатської області.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого Усть-Чорнянською селищною радою депутатів трудящих 15 червня 1963 року, домоволодіння по вулиці Леніна, 359 в смт. Усть-Чорна належало ОСОБА_3.

Відповідно до листа Тячівського РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Закарпатської області від 7 березня 2018 року за №633-14.11-2 ОСОБА_3 помер 10 березня 1966 року, а ОСОБА_4 Данилівнапомерла 4 березня 1979 року.

23 листопада 2006 року померла ОСОБА_9, а 30 листопада 2006 року померла ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвами про їх смерть.

Згідно довідки виконкому Руськомокрянської сільської ради від 28 лютого 2018 року за №207 будинок в смт. Усть-Чорна, вул. Леніна, 359, Тячівського району, перейменовано та переадресовано на с. Руська Мокра, вул. Миру, 363, Тячівського району.

Відповідно до довідки виконкому Руськомокрянської сільської ради від 28 лютого 2018 року за №209 ОСОБА_1 безперервно володіє, відкрито користується будинком в с. Руська Мокра, вул. Миру, 363, Тячівського району, доглядає за вказаним будинком, утримує його.

Згідно наданих квитанцій ОСОБА_1 протягом 2006-2018 років сплачував земельний податок за користування землею, на якій розташований будинок в с. Руська Мокра, вул. Миру, 363, Тячівського району.

Довідкою Тячівського РПТІ від 7 червня 2018 року за №09/208 стверджено, що станом на 31 грудня 2012 року право власності на будинок в смт. Усть-Чорна, вул. Леніна, 359, Тячівського району, зареєстровано за ОСОБА_3 в цілій частині.

Згідно до ст. 344 ч. 1 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України, а згідно до ч. 4 цієї ж статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Таким чином, оцінивши в сукупності наведені по справі докази, які достовірно вказують на добросовісність заволодіння вказаним нерухомим майном з боку позивача і відкрите безперервне володіння ним упродовж понад 10 років, орган місцевого самоврядування не заперечує проти визнання права, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 5, 12. 81, 209, 223, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 11, 16, 344 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, Удмуртія, Росія, право власності на нерухоме майно житловий будинок з надвірними спорудами, розташованого по вул. Миру, 363 в с. Руська Мокра, Тячівського району, Закарпатської області, України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повний текст рішення складено 12 липня 2018 року.

Головуючий : В.І.Бобрушко