Постанова

Іменем України

18 липня 2018 року

м. Київ

справа № 758/8149/15-ц

провадження № 61-20403св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь»,

відповідачі: ОСОБА_2,

Подільська районна в м. Києві державна адміністрація,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» на рішення Подільського районного суду міста Києва, у складі судді Васильченка О. В., від 31 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва, у складі колегії суддів: Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М., Семенюк Т. А., від 13 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» (далі - ПАТ «Банк «Київська Русь», банк) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2, Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва») про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним свідоцтва про право власності.

Позовну заяву ПАТ «Банк «Київська Русь» мотивовано тим, що банк є власником 91/100 частин житлової площі в квартирі АДРЕСА_1 та користується вказаним приміщенням понад 10 років. ОСОБА_2 житлову площу у вказаній квартирі ніколи не займала. Разом з тим, 20 грудня 2013 року відділом з питань майна комунальної власності Подільської районної у м. Києві державної адміністрації на підставі власного розпорядження від 20 грудня 2013 року № 218 ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право власності на 9/100 частин вказаної квартири, загальною площею 17,50 кв. м. Оскільки право на приватизацію мають лише громадяни, які є наймачами житла та користуються ним на законних підставах, приватизація частини квартири відбулась з порушенням вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», розрахунок частки відповідача у жилій площі квартири та розмір загальної площі частини квартири, що підлягала приватизації, визначені невірно.

Посилаючись на викладені обставини ПАТ «Банк «Київська Русь», як власник більшої частки у квартирі, просило суд визнати незаконним та скасувати розпорядження Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 20 грудня 2013 року № 218 про передачу 9/100 частин у квартирі АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_2, а також визнати недійсним свідоцтво від 20 грудня 2013 року про право спільної часткової власності на 9/100 частин вказаної квартири, видане відділом з питань майна комунальної власності Подільської районної в м. Києві державної адміністрації і скасувати державну реєстрацію права власності на 9/100 частин вказаної квартири, яке зареєстроване за ОСОБА_2

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 31 травня 2016 року ПАТ «Банк «Київська Русь» відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що приватизація частини спірного житла відбулась у відповідності до вимог чинного законодавства, при цьому Подільською районною у м. Києві державною адміністрацією було вірно здійснено розрахунок загальної площі, яка підлягала передачі у власність, згідно даних, що містились у технічному паспорті на вказану квартиру.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 13 вересня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заявлених банком позовних вимог ґрунтується на законі. Місцевий суд повно та всебічно з'ясував обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, правильно встановив правовідносини, що виникли між ними та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального й процесуального права.

У січні 2017 року ПАТ «Банк «Київська Русь» подано касаційну скаргу на рішення Подільського районного суду міста Києва від 31 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 вересня 2016 року.

У касаційній скарзі ПАТ «Банк «Київська Русь» просить рішення Подільського районного суду міста Києва від 31 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 вересня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги обґрунтовано тим, що суди попередніх інстанцій повно і всебічно не з'ясували обставини справи, при вирішенні спору по суті не врахували, що виділена позивачу частина квартири не відповідає санітарно-епідеміологічним вимогам, а тому не є приданою для проживання та використання її як житлового фонду, площа, вказана у свідоцтві про право власності та розпорядженні про приватизацію, не відповідає дійсності. Виділення частки спірної квартири порушує права та інтереси банку, як співвласника цієї квартири.

02 лютого 2017 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

У березні 2017 року Подільською районною в м. Києві державною адміністрацією та ОСОБА_2 подано заперечення (відзив) на касаційну скаргу, в яких вказано на її необґрунтованість та безпідставність.

14 червня 2017 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу за позовом ПАТ «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_2, Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним свідоцтва про право власності призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до пункту 4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

24 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

05 травня 2018 року справу розподілено судді-доповідачу.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що рішенням Київської міської ради від 02 грудня 2010 року № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» затверджено переліки об'єктів права комунальної власності територіальної громади міста Києва, до якого увійшов житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.228 - 235, т.1).

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 грудня 2010 № 1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» затверджено переліки підприємств, організацій та установ, майно яких передається до сфери управління районних в місті Києві державних адміністрацій згідно з додатками 1-10 до цього розпорядження. Відповідно до підпункту 4.15 пункту 4 цього розпорядження, здійснюючи управління об'єктами, зазначеними у пункті 1 цього розпорядження, районні в м. Києві державні адміністрації здійснюють приватизацію об'єктів житлового фонду у встановленому порядку (а.с. 237 - 239, т.1).

Відповідно до пунктів 11, 21, 25 додатка № 4 до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31 січня 2011 року № 121 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень», з урахуванням змін, внесених розпорядженням № 1997 від 28 жовтня 2011 року, до переліку повноважень районних в м. Києві державних адміністрацій у галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку увійшли повноваження щодо видачі ордерів на заселення жилої площі, приватизація державного житлового фонду, укладення договорів найму житла (а.с.5-6 т.2).

Відповідно до додатку № 7 до розпорядження будинок по АДРЕСА_1 увійшов до переліку майна, яке віднесено до сфери управління Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (а.с.240-243, т.1).

Відповідно до довідки ЖЕД-701 «Центральний Подільського району міста Києва» від 14 травня 2015 року житловий будинок АДРЕСА_1 є одним і тим же будинком. Квартира № 12 у вказаному будинку є житловою (а.с. 65, т.2).

ПАТ «Банк «Київська Русь» є власником 91/100 частин квартири АДРЕСА_1. Банк набув право власності на вказане майно відповідно до договору купівлі-продажу частки квартири від 12 квітня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №2087. Відповідно до змісту вказаного договору квартира, 91/100 часток якої відчужується, загальною площею 94,7 кв. м, складається із п'яти кімнат житловою площею 69,2 кв. м (а.с. 71-72, т.1).

Розпорядженням Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 26 листопада 2013 року № 770 затверджено спільне рішення адміністрації та первинної профспілкової організації департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22 жовтня 2013 року № 23 про надання житлового приміщення, поза чергою контрольного списку, ОСОБА_2, заступнику начальника управління орендних відносин та звітності комунальних підприємств - начальнику відділу звітності комунальних підприємств департаменту комунальної власності м. Києва, що працює з 2001 року, яка за договором оренди житла з 2005 року проживає у житловому приміщенні маневреного житлового фонду міста по АДРЕСА_2, одна перебуває на квартирному обліку у Подільському районі з 09 червня 2006 року на загальних підставах, на одну особу, кімнати житловою площею 13,1 кв.м у комунальній квартирі АДРЕСА_1, без зняття з квартирного обліку (а.с. 118, т.1).

29 листопада 2013 року ОСОБА_2, на підставі вказаного розпорядження, видано ордер на право зайняття жилого приміщення площею 13,1 кв. м, яке складається з 1 кімнати у комунальній квартирі за адресою: квартира АДРЕСА_1 (а.с.119, т.1).

Відповідно до довідки КП «Центральний Подільського району м. Києва» № 2150 від 06 грудня 2013 року, ОСОБА_2 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 з 30 листопада 2013 року, займає кімнату жилою площею 13,1 кв. м, інші 4 кімнати площею 56,1 кв. м займає ПАТ «Банк «Київська Русь» (а.с.116, т.1).

04 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернулась до керівника органу приватизації з заявою про оформлення передачі вказаного житлового приміщення в приватну власність у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с.115, т.1).

Розпорядженням Подільської районної в місті Києві державної адміністрації № 218 від 20 грудня 2013 року ОСОБА_2 передано 9/100 частин квартири, в якій вона проживає, за адресою: квартира АДРЕСА_1, загальною площею 17,50 кв. м у приватну власність (а.с.66, 209, т.1).

На підставі вказаного розпорядження 20 грудня 2013 року відділом з питань приватизації майна комунальної власності Подільської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_2 видано свідоцтво про право приватної власності на 9/100 частин квартири АДРЕСА_1, загальною площею 17,50 кв. м (а.с.67, т.1).

26 грудня 2013 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 9/100 частин вищевказаної квартири (а.с.75, т.1).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною другою статті 345 ЦК України передбачено, що приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

У відповідності до частини третьої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Згідно пункту 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 (далі - Положення), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Відповідно до пункту 5 Положення передача житла у власність громадян здійснюється безоплатно, виходячи з розрахунку санітарної норми (21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю).

Пунктом 22 Положення передбачено, що на підставі розпорядження органу приватизації (щодо квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах), рішення органу місцевого самоврядування (щодо жилих приміщень у гуртожитках) орган приватизації замовляє у суб'єкта господарювання, який здійснює технічну інвентаризацію об'єктів нерухомого майна відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773, технічний паспорт на квартиру, жиле приміщення у гуртожитку, а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на домоволодіння, і видає свідоцтво про право власності на житло та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності.

Правона приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством.

У справі, яка є предметом перегляду, врахувавши, що приватизація спірної частини квартири відбулась без порушень чинного законодавства, площа займаної ОСОБА_2 кімнати була обрахована у відповідності до вимог Положення, право користування і право на приватизацію спірного приміщення виникли на підставі відповідного ордеру, який не було визнано недійсним, місцевий суд дійшов вірного висновку про те, що доводи позивача про незаконність приватизації вказаного приміщення є необґрунтованими. Відсутність договору про поділ нерухомого майна в натурі не позбавляла Подільську районну в місті Києві державну адміністрацію права на видачу розпорядження про передачу об'єкта права комунальної власності територіальної громади міста Києва у приватну власність фізичної особи у поряду приватизації.

В результаті прийняття Подільською районною в місті Києві державною адміністрацією розпорядження № 218 від 20 грудня 2013 року втручання у право власності ПАТ «Банк «Київська Русь» не відбулось, обсяг прав банку на 91/100 частин квартири АДРЕСА_1 звужений не був.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виконав вимоги статті 212 ЦПК України, 2004 року, щодо оцінки доказів і статті 213 ЦПК України, 2004 року, щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив і оцінив докази та встановив обставини у справі.

Апеляційний суд, відповідно до вимог статті 303 ЦПК України, 2004 року, перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

За правилами частини першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 31 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД. Д. Луспеник

СуддіО. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта