ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
9 липня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді Соболєвої І.П.
за участю секретаря Лєдової А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної Громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, третя особа державний нотаріус Третьої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_2, про визнання права власності в порядку спадкування,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на ? частини квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування після ОСОБА_3, померлої 15.04.2001 та на ? частини квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування після ОСОБА_4, померлого 14.03.2005.
В обґрунтування позовних вимог, зазначено, що 15.04.2001 померла бабуся позивача ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28.02.2008, серія І-ЖС № 101201., внаслідок чого відкрилася спадщина на майно, а саме: ? частини квартири АДРЕСА_1.
05.04.1994 зазначеним спадкодавцем був складений заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори та зареєстрований в спадковому реєстрі за № 3-1798, відповідно до якого, все майно заповідалося ОСОБА_1
14.03.2005 помер дідусь позивача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28.02.2008, серія І-ЖС № 101202., внаслідок чого відкрилася спадщина на іншу ? частини квартири АДРЕСА_1, що належала спадкодавцеві на праві власності.
06.04.1994 спадкодавцем ОСОБА_4 був складений заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори та зареєстрований в спадковому реєстрі за № 3-1804, відповідно до якого, все майно заповідалося ОСОБА_1
При зверненні позивача до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, про що були складені постанови від 23.08.2017 № 1603/02-31 та № 1604/02-31, оскільки нотаріусом було встановлено, відсутність у позивача правовстановлюючих документів на квартиру.
Представник позивача надав судові заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.
Відповідач та третя особа в судове засідання не зявилися. Про час та місце слухання справи були попереджені належним чином.
15.12.2017 набрав чинності Закон України № 2147-VIII від 03.10.2017, за яким Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України) викладено у новій редакції.
Відповідно до пп. 9 п. 1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
З огляду на викладене, оскільки дана цивільна справа станом на 15.12.2017 перебувала в процесі судового розгляду, судом продовжено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про обставини справи, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі вимог ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_3, яка померла 15.04.2001 р. та ОСОБА_4, який помер 14.03.2005 на праві власності належали по ? частини квартири АДРЕСА_1, кожному.
Зазначеними особами були складені заповіти від 05.04.1994 зареєстрований в реєстрі за №3-1798 та 06.04.1994 зареєстрований в реєстрі за № 3-1804, згідно яких, кожен зі спадкодавців заповів належне йому майно позивачу ОСОБА_1
Інші спадкоємці, що мають право на спадкування за заповітом або за законом відсутні.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
У відповідності до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Згідно ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до витребуваних у ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» правовстановлюючих документів на спірну квартиру, а саме: свідоцтва № 1163 про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної Ради від 16.07.1993 р. та висновку про реєстрацію квартири № 38 від 02.11.1993 р. слідує, що квартира за адресою м. Запоріжжя, вул. Сорок років Радянської України (нині Незалежної України)АДРЕСА_2, дійсно належала на праві спільної сумісної власності в рівних частках ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
За статтею 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Згідно ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
В судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом спадкодавця ОСОБА_3 та спадкоємцем за заповітом спадкодавця ОСОБА_4, тому має право на спадкування.
Статтею 392 ЦК України визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Як роз'яснено в листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.
Правова позиція суду щодо можливості захисту права власності позивача шляхом його визнання ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "підлягає використанню національними судами України як джерело права.
У рішенні від 30.11.2004 у справі «Онерільдіс проти Туреччини» Європейський суд з прав людини визнав, що поняття «майно» охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності.
Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Ятрідіс проти Греції» зазначив, що володіння майном повинно бути законним.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази, зясувавши усі обставини справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 76, 81, 89, 259, 263265, 280282 ЦПК України, ст.ст. 12331235 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Територіальної Громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, третя особа державний нотаріус Третьої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_2, про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) право власності на ? частини квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування після ОСОБА_3, померлої 15.04.2001.
Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) право власності на ? частини квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування після ОСОБА_4, померлого 14.03.2005.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя І.П. Соболєва