ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року

м.Суми

Справа №575/174/18

Номер провадження 22-ц/788/964/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Великописарівського районного суду Сумської області в складі судді Савєльєвої А.І. від 02 квітня 2018 року, ухвалене в смт Велика Писарівка,

в с т а н о в и в:

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402 VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У лютому 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПриватБанк) пред'явило позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 13 березня 2010 року сторони у справі уклали кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3000 грн. Унаслідок невиконання позичальником своїх зобов'язань за договором станом на 25 січня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 30049 грн 65 коп., яка складається із 2087 грн 58 коп. заборгованості за кредитом; 26054 грн 94 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом; 500 грн (фіксована частина) і 1407 грн 13 коп. (процентна складова) штрафу.

Заочним рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 02 квітня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 13 березня 2010 року в сумі 4110 грн 30 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов частково, суд керувався тим, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, чим порушив законні права позивача на отримання кредиту і процентів за користування ним, які підлягають захисту у судовому порядку шляхом стягнення заборгованості за кредитом і процентами за користування кредитом у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки Національного банку України, оскільки відповідачем не підписані Тарифи обслуговування кредитних карт "Універсальна". Підстави стягнення решти відсотків і штрафу відсутні, оскільки ПриватБанк не довів факт укладення договору саме на тих умовах, на яких побудовано позов і доданий до нього розрахунок.

У травні 2018 року ПриватБанк подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення в частині вирішення вимог про стягнення процентів за користування кредитом, штрафу і ухвалити нове рішення, яким задовольнити ці позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час ухвалення рішення суд не урахував, факт укладення сторонами договору-приєднання шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правила надання банківських послуг у Приватбанку і Довідки про умови кредитування, тобто сторонами погоджені всі істотні умови договору. Також суд безпідставно відхилив доводи банку про те, що відповідач користувалась кредитними коштами, виконувала умови кредитного договору, тобто вчиняла дії, що свідчать про визнання своїх зобов'язань за договором і згоду з умовами договору.

ОСОБА_1 у письмовій формі відзив на апеляційну скаргу не подала.

У судовому засіданні представник ПриватБанку підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_1 не з'явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Під час розгляду справи суд першої інстанції встановив, що 13 березня 2010 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір шляхом оформлення і підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банком послуг та Довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна,55 днів пільгового періоду" по договору SAMON50OTC002874618, ІНН НОМЕР_1 ОСОБА_1. На підставі договору відповідачу були надані кредитні картки: 13 березня 2010 року НОМЕР_2 з терміном дії по 01/14; 10 лютого 2014 року НОМЕР_3 з терміном дії по 09/17. Між сторонами виникли кредитні правовідносини.

На підтвердження позовних вимог позивачем наданий розрахунок, згідно з яким загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 25 січня 2018 року дорівнює 30049 грн 65 коп. і складається 2087 грн 58 коп. заборгованості за кредитом; 26054 грн 94 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом; 500 грн (фіксована частина) і 1407 грн 13 коп. (процентна складова) штрафу.

Ухвалюючи оскаржене рішення, суд попередньої інстанції дійшов висновку про неналежне виконання позичальником грошових зобов'язань за кредитним договором, а тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення 4110 грн 30 коп. заборгованості, яка складається з 2087 грн 58 коп. заборгованості за кредитом, 2022 грн 72 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, розмір яких визначений на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відмовляючи у стягненні решти заборгованості за процентами за користування кредитом та штрафу, суд мотивував висновок тим, що Умови і правила надання банківських послуг, на які посилався позивач, не підписані позичальником і не містять умов щодо розміру процентів за користування кредитом, пені, штрафу; а тому не можна вважати їх складовою частиною укладеного між сторонами у справі кредитного договору.

У силу частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За правилами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК).

Так, відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення йому коштів.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У справі, яка переглядається, суд правильно встановив, що договір був укладений шляхом оформлення і підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банком послуг, проте безпідставно не врахував, що частиною договору приєднання також є Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписана відповідачем 13 березня 2010 року, яка містить базові умови кредитного договору, включаючи розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами, розмір та порядок нарахування пені, штрафів та інше (а.с.9).

При цьому, частково задовольняючи позов, суд обґрунтовано виходив з того, що відповідач належним чином не виконувала умови кредитного договору, тому позивач має право на повернення кредиту.

В частині стягнення відсотків за користування кредитом на рівні облікової ставки НБУ та відмови у задоволенні вимоги про стягнення штрафу апеляційний суд не погоджується з рішенням суду першої інстанції з тих підстав, що сторонами були узгоджені істотні умови договору кредитування шляхом підписання довідки про умови кредитування з використанням кредиттки "Універсальна,55 днів" : крім іншого, визначена відсоткова ставка за користування кредитними коштами на рівні 2,5% на місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів на рік), штраф при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів - 500 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій (а.с. 9).

Проте, апеляційний суд вважає безпідставною вимогу позивача про стягнення заборгованості за процентами, обрахованої із процентної ставки у розмірі 34,80%, 43,20%, оскільки ПриватБанк не надав жодних доказів про встановлення процентної ставки у такому розмірі; як і не надав доказів, які б містили підпис відповідача, про ознайомлення його про зміну розміру процентної ставки відповідно до вимог частини четвертої статті 1056-1 ЦК України, якими визначено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі - Правила), рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок "M"), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно з пунктом 114 Правил, адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім'ї за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу.

У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо), дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Суд установив і це не заперечується позивачем, що банк не відправив на адресу боржника листа про зміну умов кредитного договору. Отже, ПриватБанк не довів факт вручення повідомлення про зміну умов кредитного договору адресатові під розписку. Після зміни процентної ставки ОСОБА_1 дій, які б свідчили про прийняття пропозиції кредитора, не вчиняла. Періодичні платежі на погашення заборгованості за кредитом, які здійснювала відповідач не можуть свідчити про те, що вона належним чином повідомлена про зміну істотних умов договору та погодилась з ними.

За таких обставин апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь ПриватБанка процентів за користування кредитом у розмірі 2022 грн 72 коп., визначених на рівні облікової ставки Національного банку України і обрахованих з 13 березня 2010 року, тобто з дати отримання кредитних коштів відповідачем.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами або стороною.

Зміст правовідносин учасників договору повинен оцінюватись виходячи з дійсних намірів учасників договору та відповідно до всіх документів, підписаних сторонами при укладенні або виконанні цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 2022 грн 72 коп., який визначений з 13 березня 2010 року на рівні облікової ставки Національного банку України, суд першої інстанції повно і всебічно не з'ясував обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Згідно з матеріалами справи, строк дії картки по вересень 2017 року. Відтак процентами за користування кредитом за період з 01 жовтня 2017 року по 25 січня 2018 року не підлягають нарахуванню.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з визначеним позивачем розміром заборгованості за процентами, розрахованим за період з 13 березня 2010 року по 31 серпня 2014 року зі ставки 30% річних, як передбачено договором, в сумі 532 грн 30 коп.

Ураховуючи, що позивач не довів достатніми доказами факту узгодження сторонами договору підвищення процентної ставки за користування кредитом, за період з 01 вересня 2014 року по 30 вересня 2017 року (дата закінчення строку дії кредитної картки) підлягає стягненню з відповідача заборгованість за процентами розрахована зі ставки 30% річних і становить 1399 грн 78 коп. (з 01.09.2014 по 08.10.2014 (38 днів) 2124,97 х 30% х 38 : 360 = 67,29 грн; з 09.10.2014 по 30.09. 2017 (1088 днів) 2087,58 х 30% х 1088 : 360 = 1892,74 грн; сума заборгованості за вказаний період за виключенням сплачених відповідачем 560,25 грн складає: 67,29 + 1892,74 - 560,25 = 1399,78 грн).

Таким чином, загальний розмір заборгованості за процентами за користування кредитом - 1932 грн 08 коп. (532 грн 30 коп. + 1399 грн 78 коп. )

В частині вимог про стягнення штрафу за порушення строків виконання зобов'язання, а саме відсоткової частини, слід звернути увагу, що сторони договору дійшли згоди про те, що розмір штрафу при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів - 500 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню штраф у розмірі 500 грн (фіксована складова) та 200 грн 98 коп. (2087 грн 58 коп. + 1932 грн 08 коп.) х 5%) (відсоткова складова штрафу), а всього 700,98 грн.

З урахуванням наведеного, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 4720 грн 64 коп., з яких: 2087 грн 58 коп. - заборгованість за кредитом, 1932 грн 08 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, штраф у розмірі 500 грн (фіксована складова) та 200 грн 98 коп. (відсоткова складова).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є порушення норм процесуального або матеріального права.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 376 ЦПК України, для зміни оскарженого рішення в частині визначення розміру заборгованості за процентами за користування кредитом, та скасування в частині відмови у задоволенні вимог позову про стягнення штрафів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» підлягає стягненню 276 грн 80 коп. у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову та 62 грн 19 коп. - за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 02 квітня 2018 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 4720 грн 64 коп., яка складається із 2087 грн 58 коп. - заборгованості за кредитом, 1932 грн 08 коп. - заборгованості за процентами, 700 грн 98 коп. - штраф.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 276 грн 80 коп. у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову та 62 грн 19 коп. - за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено 17 липня 2018 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко