Справа 206/3260/18
Провадження 2-о/206/696/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2018 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кушнірчук Р.О.,

при секретареві Соловйовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за заявою в порядку окремого провадження ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

за участі:

представника заявника - ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

13 червня 2018 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою, яку обґрунтував тим, що його батькові ОСОБА_4 на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності від 20 серпня 1956 року, посвідченого 21.09.1956 року Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстр № 4-3582, та записаного в реєстрову книгу 362 за реєстровим № 146, належало домоволодіння АДРЕСА_1. Батьки проживали у вказаному домоволодінні. В лютому 2005 року в будинку батьків трапилася пожежа, тому частина будинку стала непридатною для проживання. В будинку був відключений газ і батьки користувалися пічним опаленням. 30 листопада 2007 року ОСОБА_4 склав заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори, яким все своє майно заповів йому. ІНФОРМАЦІЯ_5 батько помер. Він не подавав заяву про прийняття спадщини після смерті батька, тому є таким, що спадщину не прийняв. Спадщину після смерті батька прийняла мати заявника ОСОБА_5, так як не заявляла про відмову від неї. Після смерті батька ОСОБА_5 залишилася проживати одна в домоволодінні АДРЕСА_1. З 2011 року стан здоров'я матері заявника почав погіршуватися, тому вона погодилася перейти на постійне проживання до заявника за адресою: АДРЕСА_2. З жовтня 2011 року ОСОБА_5 постійно проживала із заявником за вказаною адресою. В будинку матері ніхто не проживав, а він здійснював за ним догляд. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_6. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері він звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Отроцюк О.В., але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено у заведенні спадкової справи та видачі свідоцтва у зв'язку з тим, що на момент смерті своєї матері він не був з нею зареєстрований за однією адресою, тому вважається таким, що не прийняв спадщину, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому він просить суд встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини (а.с.1-3).

Заявник та його представник в судовому засіданні обставини викладені в заяві підтримали та просили суд задовольнити її в повному обсязі.

Від заінтересованої особи ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без його участі (а.с.30).

Також в судовому засіданні за клопотанням заявника було допитано свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Так, свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що померла ОСОБА_5 була його сусідкою. З 2011 року вона перестала проживати з ним по сусідству, оскільки її забрав до себе жити син ОСОБА_1 Будинок АДРЕСА_1 після пожежі був непридатний для проживання.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що являлась сусідкою ОСОБА_5 до тих пір, доки в 2011 році вона не переїхала на постійне місце проживання до сина ОСОБА_1 по АДРЕСА_2, оскільки в її будинку після пожежі не було умов для проживання.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що восени 2011 року вони з чоловіком ОСОБА_1 забрали ОСОБА_5 проживати до їх будинку по АДРЕСА_2, так як у неї був поганий стан здоров'я, а її будинок не був придатний для проживання.

Вислухавши учасників процесу та свідків, дослідивши письмові докази по справі та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками заявника ОСОБА_1 являються ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про що свідчить копія свідоцтво про народження (а.с.6).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, батьки заявника з 06 жовтня 1956 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.4-5).

Відповідно до договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності від 20 серпня 1956 року, посвідченого 21.09.1956 року Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстр № 4-3582 та записаного в реєстрову книгу 362 за реєстровим № 146, ОСОБА_4 належало домоволодіння АДРЕСА_3 (пізніше АДРЕСА_1) (а.с.7-8).

Згідно копії домової книги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були зареєстровані в домоволодінні АДРЕСА_3 (а.с.9-10).

30 листопада 2007 року ОСОБА_4 склав заповіт, відповідно до якого заповів ОСОБА_1 все належне йому майно, яке належатиме йому на момент смерті (а.с.12).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5, про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_5, що також підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.14).

Згідно довідки голови квартального комітету № 26 ОСОБА_1 зареєстрований та проживає з сім'єю у АДРЕСА_2. До дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5 проживала постійно за вказаною адресою та була похована за кошти сина (а.с.15).

З копії листа 25-ї самостійної державної пожежної частини вбачається, що пожежна охорона Самарського району підтверджує факт пожежі, яка відбулася 07 лютого 2005 року в будинку АДРЕСА_4 у гр. ОСОБА_4 (а.с.16).

Згідно довідки № 171 виданої головою квартального комітету № 14 в АДРЕСА_1, ОСОБА_5, 1936 року народження, не проживала з вересня 2011 року до дня своєї смерті (а.с.33).

З свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок вбачається, що будинок розташований в АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 на праві особистої власності (а.с.37).

Постановою від 29 грудня 2017 року приватний нотаріус Отроцюк О.В. відмовив заявнику у заведенні спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 його матері ОСОБА_5 (а.с.17).

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів.

Згідно пункту 23 цієї Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою саме про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Виходячи із положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, проживання повинно бути постійним, тобто носити тривалий характер, і не припинитися перед смертю спадкодавця, що є передумовою прийняття спадщини, якщо спадкоємець не відмовився від спадщини.

За таких обставин судом при вирішенні даного питання для ухвалення обґрунтованого та мотивованого рішення, має бути досліджено та встановлено постійне місце проживання спадкодавця до моменту смерті, оскільки факт реєстрації та/або проживання сторони спору разом зі спадкодавцем за день до смерті спадкодавця заперечуватиме такий елемент змісту презумпції, як постійність проживання.

Приходячи до висновку про задоволення заявлених вимог та встановлення факту того, що ОСОБА_1 постійно проживав з померлою ОСОБА_5 в період з жовтня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою АДРЕСА_2, суд виходив з досліджених в сукупності доказів та показань свідків.

Так в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що ОСОБА_5 з жовтня 2011 року не проживала в будинку АДРЕСА_1, оскільки переїхала проживати до свого сина ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2.

Зазначені обставини узгоджуються з довідкою № 171 голови квартального комітету №14, з якої вбачається, що померла ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 не проживала з вересня 2011 року по день смерті, а також не суперечить довідці голови квартального комітету № 26, відповідно до якої ОСОБА_5 до дня смерті постійно проживала з сином ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2.

Вказані обставини також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, кожен з яких окремо підтвердив факт того, що померла ОСОБА_5 з осені 2011 року по день смерті постійно проживала з сином ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_2.

Таким чином, судом встановлено, що виниклі правовідносини не є спірними, той факт, що заявник постійно проживав із спадкодавцем не оспорюється, а подана ним заява покликана на підтвердження наявності цього факту.

Під час розгляду даної справи судом не було встановлено заінтересованих осіб, права та інтереси яких можуть бути порушені встановленням даного факту, у зв'язку з чим, суд вважає можливим задовольнити дану заяву.

За таких обставин суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, беручи до уваги викладені обставини, вважає, що заява про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 в період з жовтня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою АДРЕСА_2, з ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню..

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263, 268, 293, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 в період з жовтня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою АДРЕСА_2, з ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6.

Повний текст рішення складено 18 липня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук