Справа № 309/3296/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 липня 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої Готри Т.Ю.,

суддів Бисаги Т.Ю., Фазикош Г.В.,

з участю секретаря Микуляк Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 24 листопада 2017 року (головуючий Сідей Я.Я.) в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною власністю подружжя та поділ спільного майна,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання майна спільною власністю подружжя та поділ спільного майна.

24.11.2017 року ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову, а саме накласти арешт на спірний житловий будинок № 70, по вул. Незалежності в с. Горінчево, Хустського району, Закарпатської області до вирішення спору по суті.

Заяву мотивував тим, що існує реальна можливість того, що відповідачка ОСОБА_3 може продати майно, яке є спільною власністю подружжя, про що свідчить її оголошення у газеті «Вісник Хустщини» про продаж спірного будинку, що в подальшому спричинить порушення його прав, необхідність подавати нові позови та неможливість виконання рішення суду по даній справі.

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 24 листопада 2017 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на житловий будинок № 70, по вул. Незалежності в с. Горінчево, Хустського району, Закарпатської області до вирішення спору по суті.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначену ухвалу суду. Вказує на те, що накладення арешту на її особисте майно, порушує її права як власника житлового будинку та земельної ділянки. Зазначає, що позивачем подано до суду витяг із реєстру нерухомого майна з якого вбачається, що спірні житловий будинок та земельна ділянка придбані нею та зареєстровані на її імя ще 26.07.2013 року, тобто до реєстрації шлюбу з відповідачем 01.05.2014 року, а саме на її дошлюбне прізвище ОСОБА_4 (а не ОСОБА_2, як вказано в ухвалі) і є її особистим майном.

Учасники справи у судове засідання не зявилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому їх неявка згідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з вказаною ухвалою суду першої інстанції з огляду на наступне.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 151 ЦПК України (2004 року в редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України (2004 року) позов може бути забезпечений шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

ОСОБА_1 вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання майна спільною власністю подружжя та поділ спільного майна.

24.11.2017 року ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову, а саме накласти арешт на спірний житловий будинок № 70, по вул. Незалежності в с. Горінчево, Хустського району, Закарпатської області до вирішення спору по суті.

Заяву мотивував тим, що існує реальна можливість того, що відповідачка ОСОБА_3 може продати майно, яке є спільною власністю подружжя, що в подальшому спричинить порушення його прав, необхідність подавати нові позови та неможливість виконання рішення суду по даній справі.

На підтвердження обставин, наведених у заяві про забезпечення позову, позивач ОСОБА_2 до заяви додав копію оголошення у газеті «Вісник Хустщини» про продаж спірного будинку відповідачкою.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а тому задовольнив заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судове рішення у відповідності до ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 без задоволення, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 24 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 липня 2018 року.

Головуюча: Судді: