АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 липня 2018 року м. Чернівці

справа № 718/11/16-ц

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Височанської Н.К., Половінкіної Н.Ю.

секретар Конецька Д.Г.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 травня 2018 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Олексюк Т.І.,

встановив:

В січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Просила:

- визнати неправомірні дії ОСОБА_2 аморальним проступком, який є несумісним з продовженням роботи у школі;

- стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 13 780 гривень та матеріальну шкоду в сумі 2911 гривень.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 травня 2018 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначив, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Так, згідно частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини 1 статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992року, N 6 розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31 березня 1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, що 20 листопада 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виникла словесна суперечка, що підтверджується актом про проведення службового розслідування від 2 грудня 2015 року №1.

У вказаному акті комісія прийшла до висновку про вчинення у Вашківецькій ЗОШ-І-ІІІ ступенів у робочий час ОСОБА_2 аморального поступку (а.с.47 т.1).

20 листопада 2015 року було складено Акт №2 про нещасний випадок з якого вбачається, що ОСОБА_2 під час словесної суперечки наніс тілесні ушкодження ОСОБА_1 (а.с.129 т.1).

З довідки Комунальної установи «Кіцманська центральна районна лікарня» від 25 грудня 2015 року за № 1150 вбачається, що ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні вказаної установи з діагнозом «закрита ЧМТ. Струс головного мозку» з 21 листопада 2015 року по 2 грудня 2015 року (а.с.7 т.1).

Також вказані обставини підтверджуються витягом з історії хвороби №8833/1104, медичною картою стаціонарного хворого (а.с.8-9 т.1)

З листка непрацездатності серії АГГ №960240 вбачається, що в період з 2 листопада 2015 року по 2 грудня 2015 року ОСОБА_1 була звільнена від роботи у звязку з вказаним вище стаціонарним лікуванням (а.с.25 т.1).

Згідно фіскальних, товарних чеків та квитанцій за період з 22 листопада 2015 року по 01 грудня 2015 року ОСОБА_1 придбано лікарських засобів та витрачено на обстеження кошти на загальну суму 1890 гривень 76 копійок (а.с.17-24 т.1).

21 листопада 2015 року внесено до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_1 за правовою кваліфікацією за ч.1 ст.125 КК України (а.с.59 т.1).

Постановою слідчого від 28 листопада 2017 року кримінальне провадження № 60000585 закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України (а.с.85-88 т.2).

Ухвалою слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 21 березня 2018 року постанову слідчого від про закриття кримінального провадження № 60000585 від 21 листопада 2015 року скасовано та направлено прокурору для організації досудового розслідування (а.с.126-127 т.2)

Згідно висновку експерта № 320-Е від 4 грудня 2015 року у ОСОБА_1 маються тілесні ушкодження у вигляді синців: в епігастральній ділянці по центру, в потилично-скроневій ділянці голови зліва; гематом: і ділянці правого передпліччя в нижній третині з переходом на променево-запястний суглоб правої китиці, по зовнішній поверхні вздухвинної кістки зліва; струсу головного мозку.

Вказану експертизу проведено на підставі постанови слідчого від 21 листопада 2015 року у кримінальному провадженні №60000585 (а.с.135-136 т.2).

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 065, проведеної на підставі постанови слідчого від 18 березня 2016 року, виявлені на тілі ОСОБА_1 і зазначені у Підсумках ушкодження виникли внаслідок не менш як чотирикратної травмуючої дії твердих тупих предметів. Комісія експертів вважає невірогідною версію про можливість виникнення ушкоджень падіння тіла з висоти власного зросту та вважає невірогідною версію про можливість виникнення ушкоджень внаслідок поштовху (ударі) зовнішньою частиною дверної ручки або частиною полотна вхідних дверей (а.с.119-121 т.2).

Згідно висновку експерта № 014-Д, складеного на підставі постанови слідчого від 3 січня 2017 року, при вивченні та аналізуванні даних, викладених у висновку № 320-Е, комісією експертів не виявлено даних, які б могли свідчити про необєктивність при описі ушкоджень під експертної та ознак необгрунтованості при складанні «Підсумків». Виявлене на тілі ОСОБА_1 ушкодження у вигляді гематоми нижньої третини правого передпліччя з переходом на проекцію одноіменних променево-запястного суглоба та кисті виникло внаслідок травмуючої дії твердого тупого предмету при співударянні з таким або від стискання між твердими тупими предметами (а.с.122-125 т.2).

Спеціалістом ОСОБА_3 у висновку за № 377/16 від 28 жовтня 2016 року викладені наступні підсумки.

Із копії карти виклику екстреної (швидкої) медичної допомоги від 20 листопада 2015 року слідує, що ОСОБА_1 скаржилась на болі в області правого променево-запястного суглобу. На підставі цих даних був встановлений діагноз: «Забій правого променево-запясного суглобу». Слід зазначити, що «болючість» має субєктивне значення, виникає не тільки внаслідок травми, але може бути проявом хворобливих процесів. Отже, в цьому документі тілесні ушкодження (припухлість, сни ці, садна, подряпини тощо) не зазначені.

Із медичної карти стаціонарного хворого № 8533-1104 вбачається, що на тілі ОСОБА_1 не були виявлені зовнішні тілесні ушкодження, встановлений діагноз: «ЗЧМТ. Струс головного мозку». При огляді 23.11.15р. окулістом не були виявлені зміни очного дна. 01.12.15р. було встановлено помірне розширення ІІІ-го шлуночка мозку, що не може бути наслідком струсу головного мозку, однак може обумовлювати хворобливі прояви (скарги, неврологічну симптоматику). 01.12.15р. були виявлені хворобливі (атеросклеротичні) змін судин шиї та голови, ознаки лабільності, вертеброгенної залежності кровотоку по судинах шиї. Слід зазначити, що відсутність зовнішніх: тілесних ушкоджень, характерної динаміки регресу неврологічної симптоматики, об'єктивних даних за втрату свідомості 20.11.2015р. під час події, на яку посилається жінка, а також наявність у ОСОБА_1 судинної патології не дозволяло однозначно встановити діагноз струсу головного мозку з огляду на відсутність об'єктивних медичних даних.

Із висновку експерта № 320-Е від 4 грудня 2015 року слідує, що при огляді (дата не указана) судово-медичним експертом були описані тілесні ушкодження: «По променевій поверхні правого передпліччя в нижній третині з переходом на променево-запясний суглоб пильній поверхні правої китиці відмічається набряк мяких тканин. На фоні набряку гематома, синюшно-багрового кольору, овальної форми, з жовтизною по периферії... І2.5хі0.5см. По зовнішній поверхні вздухвинної кістки зліва, аналогічна гематома, розміром 12.5x11.5см. В епігастральній ділянці по центру сипець, синюшно-багрового кольору... розміром 6.5x5.5см. В потилично-скроневій ділянці голови зліва відмічається припухлість. На фоні припухлості аналогічний овальний синець розміром 6.5x5.2см.»

Проаналізувавши дані цього огляду слід звернути увагу на невідповідність морфологічної характеристики синців та «гематом». Згідно даних спеціальної медичної літератури гематома - це порожнина в мязах чи тканинах внутрішніх органів, яка заповнена кровю і характеризується не тільки припухлістю та зміною кольору шкіри, але й супроводжується місцевим підвищенням температури, а при дослідженні проявляється флуктуацією, що в даному випадку не було виявлено. Окрім цього, забарвлення гематом та синців змінюється з плином часу під дією зовнішніх факторів (інсоляції) та внутрішніх - інтенсивності обмінних процесів, що є різними на різних ділянках тіла. Тобто забарвлення цих гематом і синців, які, як зазначено у підсумках «Висновку експерта» №320-Е, утворились с один і той же проміжок часу 20.10.2015р., ас могло бути «аналогічним», як зазначено в Підсумках «Висновки експерта» № 320-Е.

Необхідно також вказати, що між п.2 цих підсумків, де експертом безпідставно підтверджується можливість виникнення тілесних ушкоджень внаслідок удару в передню поверхню грудної клітки, оскільки ним описаний синець передньої черевної стінки, а не грудної клітки, з послідуючим падінням жінки па бетонну поверхню і п. З, де зазначається, що виявлені тілесні ушкодження не «характерні для одноразового падіння потерпілої з висоти власного зросту без сторонньої допомоги на бетон...» існує протиріччя. «...враховуючи локалізацію та характер виявленого судмедекспертом у ОСОБА_1 під час обстеження 23 листопада 2015 року в епігастральній ділянці по центру синця синюшно-багрового кольору овальної форми, розміром 6,5 х 5,5 см,» не можна виключити його утворення від «... дії її власної руки.». Таким чином, враховуючи морфологічну характеристику зовнішніх тілесних ушкоджень можна вказати, що судово-медичні дані які б дозволяли встановити час та конкретні обставини їх утворення в наданих матеріалах відсутні.

Отже висновки експерта ОСОБА_4С, викладені в проведеній ним в період часу з 23 листопада по 4 грудня 2015 року судово-медичній експертизі №320~Е, щодо часу виникнення виявлених у ОСОБА_5 після конфлікту тілесних ушкоджень, механізму їх утворення за обставин, вказаних в постанові слідчого, та визначеному їх ступеню тяжкості не можна вважати науково обґрунтованими та підтвердженими об'єктивними медичними даними (а.с.10-27 т.2).

Суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інтонації про те, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами те, що відповідач вчинив щодо позивачки неправомірні дії в результаті яких завдав їй моральної та матеріальної шкоди.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що обраний позивачкою спосіб захисту у вигляді позовної вимоги про визнання неправомірних дій ОСОБА_2 аморальним проступком, який є несумісним з продовженням роботи у школі є неефективним та не направлений на захист порушеного права позивачки.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Вказаний вище спосіб захисту не відповідає змісту порушеного права, яке зазначено в позовній заяві та характеру правопорушення.

Враховуючи наведені вище обставини суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Помилковими є аргументи апеляційної скарги про те, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 ОСОБА_1 було завдано матеріальної та моральної шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка не надала суду належні та допустимі докази, які б підтверджували, що ОСОБА_2 вчинив щодо ОСОБА_1 неправомірні дії і між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дав правильну оцінку доказам у справі і ця оцінка ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні.

Акт про нещасний випадок від 20 листопада 2015 року, висновок судово-медичної експертизи № 320-Е від 04 грудня 2015 року, акт про проведення службового розслідування від 2 грудня 2015 року, публікації в газеті «Молодий буковинець» від 3 грудня 2015 року, висновок № 014-Д комісійної судово-медичної експертизи від 28 березня 2017 року не підтверджують наявності неправомірних дій ОСОБА_2 та причинного зв`язку між заподіяною позивачу шкодою та діями відповідача.

Помилковими є доводи апеляційної скарги про те, що ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції не врахував, що відповідач не довів суду, що в його діях відсутня вина у заподіянні позивачці шкоди.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Як вже зазначалось вище суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_1 не довела протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 травня 2018 року залишити без задоволення.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Дата складання повної постанови 9 липня 2018 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: Н.К. Височанська

ОСОБА_6