Справа № 282/827/18
Провадження № 2/282/376/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого-судді: В.В. Вальчука

за участю секретаря судового засідання: Г.М.Войтович

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та на своє утримання,-

ВСТАНОВИВ:

04 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та на своє утримання.

Позивач вказує на те, що 20 лютого 2015 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_2. Під час шлюбу, у них народились діти: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на даний час проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні.

Добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Окрім того на даний час позивачка також не працює оскільки доглядає за дітьми до досягнення ними трирічного віку.

Саме тому вона звернулась до суду з проханням ухвалити рішення про стягнення із ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання двох дітей у розмірі по 3000 гривень щомісяця на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, аліментів на її користь на її утримання у розмірі 500 гривень до досягнення донькою трирічного віку та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою судді від 05 червня 2018 року по справі відкрито провадження та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення.

Відповідач у визначені судом строки не надав суду відзиву на позовну заяву.

Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься у ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

20 лютого 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, актовий запис № 182, свідоцтво серії І-БК № 277049. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка.

11 листопада 2015 року народився ОСОБА_3, свідоцтво серії І-ТП № 253121. Його батьками записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

25 серпня 2017 року народилась ОСОБА_4, свідоцтво серії І-ТП № 281932. Її батьками записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Згідно довідки № 1509 від 14 вересня 2017 року виданої Любарською селищною радою Любарського району Житомирської області на утриманні ОСОБА_1 знаходяться діти: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судом встановлено, що обставини в сімї склались таким чином, що батько дітей не надає матеріальної допомоги на їх утримання, окрім того на даний час мати дітей також не працевлаштована, оскільки доглядає за дітьми до досягнення ними трирічного віку, а тому потребує матеріальної допомоги від батька дітей.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Тобто, виходячи із норм ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» та ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів для дітей віком від 6 до 18 років з 01 липня 2018 року становить 972 грн.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

В судовому засіданні встановлено той, факт, що відповідач і дійсно не надає матеріальної допомоги на утримання своїх дітей, хоча згідно Сімейного Кодексу України зобовязаний це робити. Судом також враховується той факт, що відповідач на даний час не працевлаштований та не має постійного, стабільного джерела доходу, а тому суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Що ж стосується частини позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини то суд вважає, що в цій частині позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Як вбачається із квитанції від 22 травня 2018 року, ОСОБА_1 сплатила 400 гривень за отримання юридичної консультації.

Оскільки рішення ухвалено на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору то у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір та на користь позивача витрати за отримання юридичної консультації.

Керуючись ст. ст. 141, 178, 191, 247, 258, 259, 263-265, 273, 274-279, 280-283, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 84, 180-184, 192 СК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, Підданого Хашимітського ОСОБА_6, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_1, не працюючого, аліменти на користь ОСОБА_1, на утримання двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 Махмудовича, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісяця на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення донькою ОСОБА_4 повноліття, тобто до 25 серпня 2035 року.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, Підданого Хашимітського ОСОБА_6, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_1, не працюючого, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки смт. Любар, вулиця Річкова, 24 Любарського району Житомирської області, ІПН: НОМЕР_2 на її утримання у розмірі 500 (пятсот) гривень щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення донькою трирічного віку, тобто до 25 серпня 2020 року.

Стягнення розпочати з 04 червня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, Підданого Хашимітського ОСОБА_6, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки смт. Любар, вулиця Річкова, 24 Любарського району Житомирської області, ІПН: НОМЕР_2 витрати у звязку з отриманням юридичної консультації в сумі 400 (чотириста) гривень.

В задоволенні решти позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, Підданого Хашимітського ОСОБА_6, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_1 в дохід Державної судової адміністрації України 1409 (одна тисяча чотириста девять) гривень 60 (шістдесят) копійок судового збору, отримувач коштів ГУК у м. Києві/ м. Київ 22030106, Код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Любарський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Вальчук В.В.