Справа № 766/5147/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар Красновського В.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4. про визнання особи, такою що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою: м. Херсон, вул. 2-га Олешківська (колишня 2-га Цюрупинська), 25. Право власності підтверджується договором дарування від 29.12.2005року та витягом №11595660 від 19.08.2006року про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Відповідач по справі, колишній чоловік, був зареєстрований в будинку з 15.04.1997 року, але фактично не проживає з червня 2016року по теперішній час.

Вона не зверталася до відповідача з проханням виписатися із житлового будинку, оскільки їй не відоме його місце проживання.

Права власника житлового будинку визначені ст.391 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право використовувати житло для свого проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Зважаючи на те, що реєстрація відповідача в належному їй житловому будинку, порушує її права власника на вільне розпорядження власністю, з огляду на приписи ст. 71 ЖК України позивач просила визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, особою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме, житловим будинком, розташованим за адресою: м. Херсон, вул. 2-га Олешківська, 25.

В ході розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги, зазначаючи, що мова йде про колишнього члена сімї власника житлового приміщення, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням відповідно до вимог ст.405 ЦК України, зазначаючи, що згідно до частини 2 ст.406ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника житла за наявності обставин, що мають істотне значення.

05.10.2017 року їй стало відомо, що відповідач забрав свої особисті речі в червні 2016року та покинув житлове приміщення по вул. 2-га Олешківська, 25, і більше року проживає у цивільному шлюбі з іншою жінкою за адресою: м. Херсон, провулок 40 років Жовтня, 25-б.

На підставі ст.405 ЦК України, ст.406 ЦК України просила визнати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, особою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: м. Херсон, вул. 2-га Олешківська, 25.

У відзиві на позов відповідач виклав заперечення проти позову, зазначаючи про те, що разом із позивачкою за час перебування в шлюбі побудували двоповерховий будинок, вставили вікна (пакети), проектна документація на проведення будівельних робіт знаходиться у ОСОБА_3

Він залишив своє майно в житловому будинку, систематично цікавився спірним майном, надав кошти на оплату комунальних платежів, погашення банківського кредиту, утримання доньки, що підтверджується відповідними довідками.

На теперішній час звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області відкрито провадження у справі його позовом до ОСОБА_3 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю, судовий розгляд призначено на 28.02.2018року.

Його реєстрацію в житловому будинку, ніяким чином не обмежує позивача в здійсненні її права власності на житловий будинок, що перебуває під іпотекою банку.

Окрім того, він не має на праві власності іншого житла, хворіє, здійснює лікування та обстеження в медичних закладах, що потребує його реєстрацію.

У судове засідання позивач не зявилася, надала повноваження представнику.

У судому засідання представник позивача ОСОБА_1 наполягав на задоволені позовних вимог, з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав повноваження представнику.

Представник відповідача ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення представників сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно до ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сімї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.

Звертаючись з позовом до суду позивач посилалася на норми ч.2 ст. 405 ЦК України, якою передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_4 і ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 1995 року, мають сина ОСОБА_6 18.02.1997року народження та доньку Ксенію 12.05.2005року народження

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21 жовтня 2016 року шлюб між сторонами розірвано.

Згідно до нотаріально посвідченого договору дарування від 29.12.2005 року, ОСОБА_7 подарувала, а ОСОБА_3 прийняла в дар житловий будинок № 25, по вул. 2-га Цюрупинська, у м. Херсоні, реєстраційний номер 5432.

Державна реєстрація прав власності на житловий будинок, за адресою: м. Херсон, вул. 2-га Цюрипинська, 25, здійснена 19.08.2006року, номер запису 23458 в книзі 133.

Відповідно до паспорта ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: м. Херсон, вул. 2-га Цюрупинська, 25, з 15.04.1997року.

Згідно до акту від 29.09.2017 року виданого головою Самоорганізації населення №20 ОСОБА_8 відповідач ОСОБА_4 з червня 2016року не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (колишня 2-га Цюрупинська), у м. Херсоні.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 зазначила, що вона є матірю позивача, ОСОБА_10 є членом сімї власника, він за вказаною адресою не проживає, забрав речі та виїхав.

27 листопада 2017 року Херсонським міським судом Херсонської області відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю, розгляд даної справи триває, спір не вирішений по суті.

Ухвалою суду від 14.08.2017року відкрито провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Випискою ПАТ «Приватбанк» від 11.04.2017 року KQFM-7S35-D9CD-95R4 підтверджується перерахування грошових коштів з карти/рахунку ОСОБА_4 на карту/рахунок ОСОБА_3 за період з 19.07.2016року по 11.04.2017 року на загальну суму 54 200,00грн.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що відповідач був вселений у спірний житловий будинок з дозволу його власника ОСОБА_7 у квітні 1997року, як член сімї ОСОБА_3В.(дошлюбне ОСОБА_11В.) і продовжував проживати після укладення між ОСОБА_7 і ОСОБА_3 договору дарування житлового будинку до червня 2016року.

Після розірвання шлюбу з позивачкою не проживає, спільним побутом не пов'язаний тобто членом сімї власника будинку не є, а тому норми ст.405 ЦК України на, які посилається позивач, як на підставу визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком на спірні правовідносини не поширюються.

При цьому, позивач посилаючись на норми ст. 406 ЦК України зазначала обставини, які на її думку мають істотне значення, а саме: проживання позивача більше року в цивільному шлюбі з іншою жінкою в м. Херсоні, по вул. 40 років Жовтня, 25-б, тоді як за приписами ст.406 ЦК України - істотне значення має фактичне тривале не проживання відповідача у будинку та наявність у нього іншого місця проживання, а дані обставини позивач, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України не доводила, тому суд вважає, що позивачкою обраний не правильний спосіб захисту порушеного права.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач вважає спірний будинок місцем свого постійного проживання і після припинення шлюбних відносин, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, а також здійснював погашення іпотечного кредиту, що підтверджується довідкою ПАТ «Приватбанк» про рух коштів на карті/рахунку відповідача.

За таких обставин, суд вважає, що позивачкою передчасно заявлений позов, оскільки, право відповідача на користування чужим майном може бути припинено на вимогу власника лише за відсутності у відповідача права власності на спірний житловий будинок(частку в ньому), тому враховуючи, що на розгляді в суді перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання спірного житлового будинку спільним майном, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, ст.41 Конституції України, ст.ст.317,319,405,406 ЦК України, керуючись ст.ст. 6-13, 76-79, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Херсонської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя В.В.Прохоренко