Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1046/18

16 липня 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківскої області

в складі: головуючого-судді Флоряк Д.В.,

секретаря Буратчук О.В.,

з участю представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі,-

ВСТАНОВИВ:

23.05.2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом, який в ході судового розгляду уточнив, до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Свої вимоги мотивує тим, що він перебував з відповідачем по справі в шлюбі, який між ними розірвано 01 жовтня 2009 року згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. За час спільного проживання в них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якого записані він з відповідачем. Згідно виконавчого листа від 21 січня 2009 року, виданого Павлоградським міськрайонним судом, він зобов"язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини свого заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Він регулярно сплачував аліменти, так як дбав про належне матеріальне становище свого сина. На даний час виникла заборгованість по сплаті аліментів, оскільки він опинився у важкому матеріальному становищі через відсутність постійного місця роботи та незначних тимчасових заробітків. Окрім того з січня 2011 року він проживає у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_1, з якою у них народилися двоє синів. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.12.2017 вирішено стягувати з нього на користь ОСОБА_1 на утримання двох неповнолітніх дітей - синів ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8, 30.10 ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1900 грн. на утримання неповнолітніх дітей, тобто по 950 грн. на кожну дитину щомісячно. Крім того він офіційно здійснює догляд за перестарілою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5. Оскільки змінився його матеріальний стан в сторону погіршення, його тимчасові заробітки є мінливими, нестабільними, він змушений звернутися в суд з даним позовом. Просить суд постановити рішення, яким змінити спосіб та розмір стягнення з нього аліментів згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.01.2009 року з 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на тверду грошову суму, та стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 980 грн. щомісячно.

На адресу суду через засоби поштового зв"язку від відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_3, в якому вказала, що позивач згідно чинного законодавства повинен сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому вона заперечує проти визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі і просить залишити розмір аліментів, який визначений Павлоградчьким міськрайонним судом від 21.01.2009 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не з"явився, представники позивача - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали заявлені ним позовні вимоги в повному обсязі, просили постановити рішення, яким змінити розмір стягнення аліментів з ОСОБА_3 згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.01.2009 року з 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на тверду грошову суму, та стягувати з ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 980 грн. щомісячно. Додатково зазначили, що розмір аліментів, які зараз сплачує ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, визначається державним виконавцем із розрахунку середнього заробітку в даному регіоні, і що становить в середньому 1700-1800 грн., що ставить сина ОСОБА_5 в неоднакове становище в порівнянні з іншими двома дітьми. Окрім того на даний час ОСОБА_3 повністю погашена наявна заборгованість по аліментах.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, у поданому відзиві просила справу розглянути по суті в її відсутність.

Суд, заслухавши представників позивача, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, які сторона вважає достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та з'ясувавши фактичні обставини, приходить до наступного висновку.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони по даній справі перебували з 19 травня 2007 року у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано 01 жовтня 2009року згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. (а.с.6)

В шлюбі в сторін народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якого в актовому записі прпо народження дитини записані сторони по справі.

21 січня 2009 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровсько області винесено рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, згідно якого з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01грудня 2008 року та до досягнення повноліття дитини. На підставі даного рішення було видано виконавчий лист.(а.с.7)

Згідно копії довідки Ланчинської селищної ради Надвірнянського району №913/02-24 від 28.07.2017 та копії акту обстеження матеріально побутових умов сім"ї вбачається, що позивач ОСОБА_3 не працює, здійснює догляд за перестарілою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5 .(а.с.10-11)

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.12.2017 вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8, 30.10 ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1900 грн. на утримання неповнолітніх дітей, тобто по 950 грн. на кожну дитину щомісячно.(а.с.13-14)

На даний час виконавчий лист (№2-489/2009) про стягнення з позивача ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку перебуває на виконанні у Надвірнянському відділі ДВС ГТУЮ Івано-Франківської області, станом на 01.12.2017 року заборгованість по виплаті аліментів становить 64 072,09 грн., що підтверджується відповіддю управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Івано-Франківської області від 12 грудня 2017 року №К-611/01-28.(а.с.30-31)

Згідно розрахунку із сплати аліментів по виконавчому листу № 2-489 від 21.01.2009 року також вбачається, що станом на 01.06.2018 року за ОСОБА_3 рахується заборгованість в сумі 45520,59 грн. (а.с.44). В судовому засіданні представниками позивача надано копії квитанцій від 25.06.2018 року на суму 27000 грн. та від 04.07.2018 року про сплату на користь ОСОБА_4 18000 грн. (а.с.46,51).

Позивач у своїх позовних вимогах просить суд змінити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина, встановивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 980, 00 грн. Вважає, що визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі сприяє інтересам дитини, оскільки він на даний час офіційно не працює, сплачує аліменти на утримання ще двох дітей.

В силу ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них, в тому числі з новим визначенням розміру аліментів в іншій частці від доходу або в твердій грошовій сумі (постанова Верховного Суду України від 05.02.2014 р. у справі № 6-143цс13).

Відповідно до ч. 1 ст.192 Сімейного кодексу України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, положення ст. 192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення.

Отже, зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника в бік погіршення, зокрема, в разі зменшення доходу, залишення у його розпорядженні меншої суми грошових коштів тощо, або зміни сімейного стану платника, в результаті чого у нього з'явилися нові утриманці, або погіршення стану здоров'я, що потягло додаткові грошові витрати. Вказані обставини мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів.

Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 по справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Враховуючи викладене, суд зазначає, що позивач надав суду належні і допустимі докази зміни свого сімейного стану після ухвалення Павлоградським міськрайонним судом рішення про стягнення аліментів, а саме: що у незареєстрованому шлюбі має двох неповнолітніх дітей, на утримання яких також сплачує аліменти згідно судового рішення; що не працює, здійснює догляд за перестарілою особою, має мінливі заробітки, що відповідно до ст.192 СК України, є підставою для зменшення розміру вже стягнутих аліментів.

При цьому суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим, частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину: у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров?я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Виконання передбачених ст. 150 СК України обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини.

Суд вважає необґрунтованим визначення розміру аліментів позивачем ОСОБА_3 у звязку зі зміною його матеріального стану в розмірі 980 грн. на дитину, так як такий розмір є мізерним, не може забезпечити нормальне матеріальне забезпечення його сина.

Враховуючи вимоги діючого законодавства, а також встановлені по справі обставини, розмір прожиткового мінімуму, який встановлений на даний час для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку, що розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_5 - повинен бути встановлений у розмірі 1200, 00 грн. щомісячно.

На підставі викладеного, ст. 180-183, 184, 191, 192, 196, 197 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. 12, 19, 81, 247, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задоволити частково.

Змінити розмір стягуваних з ОСОБА_3 аліментів згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.01.2009 року (справа № 2-489/2009) з 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на тверду грошову суму, та стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, (інд.номер НОМЕР_1), уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_4 (інд.номер НОМЕР_2) аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Флоряк Д.В.

Повний текст рішення виготовлено 18.07.2018 року.