АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3491/18 Справа № 181/774/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області

на рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про поновлення строку позовної давності, визнання розпорядження голови Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в частині позбавлення права на земельну частку (пай) недійсним та про визнання права на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що в 1994 році він, будучи працівником радгоспу ім. Петровського, Межівського району був призваний для проходження строкової військової служби в армію. В жовтні місяці 1995 року йому стало відомо, що в радгоспі ім. Петровського проводилася реорганізація господарства в колективне сільськогосподарське товариство ім. Петровського. Отримавши тимчасову відпустку від служби, він терміново приїхав у своє село Малієво та разом з іншими працівниками та пенсіонерами вступив в члени новоствореного КСП ім. Петровського. Після закінчення строкової служби в армії, в червні місяці 1996 року повернувся в КСП ім. Петровського і прийняв участь в розпаюванні землі радгоспу. 05 липня 1996 року, отримавши в Межівському РВ УМВС України в Дніпропетровській області паспорт громадянина України, намагався влаштуватися на роботу в КСП ім. Петровського, але роботи йому не надали, прописати також не хотіли у Зорянській сільській раді тому, що він не був працевлаштованим і був вимушений поїхати до матері в село Сурське-Литовське Дніпровського району, де і став на військовий облік і прописався, щоб не порушувати паспортний режим. Після прописки знову повернувся в КСП ім. Петровського, де йому обіцяли роботу, став проживати у своєї бабусі ОСОБА_3 в с. Малієво, Межівського району, Дніпропетровської області.

В 1997 році членам КСП ім. Петровського видали сертифікати на право на земельну частку (пай), а йому сертифікат не видали і керівник господарства пояснив, що сертифікат для нього не виготовлявся тому, що він не був прийнятий в члени КСП. В свою чергу він намагався доказати дирекції КСП, що має право на земельну частку (пай), але його ніхто не слухав, тому більше він нікуди не звертався.

25 серпня 2017 року йому стало відомо, що в архівах Межівського району зберігається його сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі бувшого КСП ім. Петровського та стало відомо, що голова Межівської районної державної адміністрації своїм розпорядженням від 15 січня 2001 року позбавив його та ще 29 громадян-членів КСП права на земельні частки (паї).

27 квітня 2000 року КСП ім. Петровського Межівського району Дніпропетровської області реорганізовано, як наслідок, всі органи управління перших перестали існувати, а витяг з протоколу № 19 рішення комісії по паюванню землі КСП ім. Петровського від 21 грудня 2000 року про клопотання перед Зорянською сільською радою про позбавлення членів КСП ім. Петровського права на земельну частку (пай) та клопотання сільського голови від 09 січня 2001 року перед головою Межівської РДА не мають законних підстав, оскільки засідання комісії по паюванню землі та майна КСП ім. Петровського Межівського району Дніпропетровської області не було та не могло відбутися 21 грудня 2000 року з огляду на втрату повноважень.

За таких обставин позивач просив суд поновити строк позовної давності для звернення до суду, визнати недійсним розпорядження голови Межівської РДА № 5-р від 15 січня 2001 року про позбавлення 30 громадян членів КСП імені Петровського Межівського району Дніпропетровської області права на земельну частку (пай), площею 10,78 га у землі бувшого КСП ім. Петровського, яка розташована на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, в частині позбавлення права на земельну частку (пай) ОСОБА_2 та визнати за ним право на зазначену вище земельну частку (пай), судові витрати стягнути з відповідача.

Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2017 року позов задоволено повністю.

Визнано недійсним, в частині позбавлення права на земельну частку (пай) ОСОБА_2, розпорядження голови Межівської районної державної адміністрації № 5-р від 15 січня 2001 року про позбавлення 30 громадян членів КСП імені Петровського Межівського району Дніпропетровської області права на земельну частку (пай), площею 10,78 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебувала у землі бувшого КСП ім. Петровського, яка розташована на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області.

Визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянином України, право на земельну частку (пай), розміром 10.78 умовних кадастрових гектарів, у землі бувшого колективного сільськогосподарського підприємства ім. Петровського, Межівського району Дніпропетровської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщену на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, Синельниківська місцева прокуратура Дніпропетровської області звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у позивача відсутні права на спірну земельну частку, оскільки належні докази прийняття ОСОБА_2 в члени колишнього КСП ім.Петровського в матеріалах справи відсутні. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності.

Позивачем подано заперечення на апеляційну скаргу, в яких він зазначає, що приймав участь у «жеребкуванні» земельних ділянок та членства у КСП ім.Петровського він не позбавлявся. Просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вислухавши представника прокуратури, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Державним актом на право колективної власності на землю серії ДП МЖ № 014 підтверджується, що 12 листопада 1998 року його видано КСП ім. Петровського Межівського району з передачею 16230,1 гектарів землі у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва, відповідно до рішення Межівської районної ради народних депутатів від 27 червня 1997 року №172-XIX/XXII, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 16 (а.с.13).

Згідно листу відділу Держгеокадастру у Межівському районі Дніпропетровської області № 370 від 07 вересня 2017 року, в книзі реєстрації сертифікатів на земельний пай членів КСП ім. Петровського Межівського району Дніпропетровської області за № 0675 значиться ОСОБА_2, на його прізвище був виданий Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0210675, який повернутий до відділу і на сертифікаті, з невідомих причин, написано ручкою «Ошибка не можна», «Помилково внесений до списку», «Погашено». Зазначений вище сертифікат вважається зіпсованим. Середній розмір паю на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області складає 10,78 ум.кад.га (а.с.10-11).

Клопотанням №1 підтверджується, що Зорянська сільська рада Межівського району Дніпропетровської області прохала позбавити права на земельну частку (пай) 30 громадян, які не є членами КСП, згідно додатка. Зазначене клопотання ґрунтується на витягу з протоколу № 19 рішення комісії по паюванню землі та майна

КСП ім. Петровського Межівського району від 21 грудня 2000 року (а.с.16-17).

Згідно розпорядженню голови Межівської РДА № 5-р від 15 січня 2001 року позбавлено права на земельну частку (пай) громадян, які помилково були включені до списку КСП імені Петровського, та не отримали сертифікати, у кількості 30 чоловік, згідно додатку № 1, до якого включено і ОСОБА_2 (а.с.14-15).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вищезазначене розпорядження не є належним і законним способом вирішення питання про позбавлення осіб права на земельну частку (пай), враховуючи, що на імя ОСОБА_2 було видано сертифікат про право на земельну частку (пай) серія ДП № 0210675, тобто в нього існують права на земельну частку (пай), які він набув згідно Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком, з огляду на наступне.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно п.2 Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 був звільнений із радгоспу ім. Петровського, попередника КСП ім. Петровського у грудні 1994 року.

Відповідно до довідки відділу у Межівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 07.09.2017 за № 370 встановлено, що громадянин ОСОБА_2 в списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю Серія ДП МЖ № 014, виданого 12 листопада 1998 року КСП ім. Петровського Межівського району Дніпропетровської області, не значиться (а.с.10).

У трудовій книжці позивача ОСОБА_2 інформація про прийняття його в члени КСП ім. Петровського теж відсутня (а.с.22). Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_2 (п.п. 3, 4) його 17.11.1993 було прийнято в радгосп ім. Петровського кочегаром молокопункту на час опалювального періоду, тобто на час виконання сезонних робіт.

Підпунктом 3.2. статуту КСП ім. Петровського передбачено, що «Прийняття в члени підприємства проводиться правлінням підприємства в присутності особи, яка подала заяву з послідуючим затвердженням на загальних зборах членів підприємства (зборах уповноважених)». В члени підприємства не приймаються громадяни, які залучаються для виконання тимчасових або сезонних робіт.

Належних доказів того, що ОСОБА_2 був прийнятий у члени КСП ім. Петровського після його звільнення в 1994 році матеріали справи не містять.

Відповідно до п.п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», судам потрібно мати на увазі, що згідно зі статтею 25 ЗК при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за

рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості); сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК . Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її

права на земельну частку.

Таким чином, враховуючи, що на момент передачі земель у колективну власність КСП ім. Петровського ОСОБА_2 не був членом даного підприємства, у позивача відсутні будь-які права на земельну частку (пай), передбачені чинним земельним законодавством.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно вимог ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь Прокуратури Дніпропетровської області підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 960, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Синельниківської місцевої прокуратури Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про поновлення строку позовної давності, визнання розпорядження голови Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в частині позбавлення права на земельну частку (пай) недійсним та про визнання права на земельну частку (пай).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Прокуратури Дніпропетровської області судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 960, 00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

ОСОБА_4