Номер провадження: 22-ц/785/4428/18
Номер справи місцевого суду: 523/2756/17
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Громіка Р.Д.,

Дрішлюка А.І.,

при секретарі: Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 02 січня 2018 року за заявою ОСОБА_3 про скасування заборони на тимчасове обмеження перетинання державного кордону України,-

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про перегляд ухвали Суворовського районного суду м.Одеси від 09 грудня 2015 року про заборону ОСОБА_3 перетинати державний кордон.

Посилаючись на те, що 25 квітня 2013 року Суворовським районним судом м.Одеси ухвалено рішення, яким позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4, на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі - 947 845,91 гривень та судовий збір у загальному розмірі 3 219,00 гривень. Рішення набрало законної сили та судом видано виконавчі листи.

09 грудня 2015 року ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси подання державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління про заборону виїзду за кордон задоволено.

Суд заборонив ОСОБА_3, виїзд за кордон України до виконання ним зобов'язання на підставі рішення суду по вказаній вище цивільній справі.

На даний час з ОСОБА_3 щомісячно із заробітної плати відраховується грошова сума, якою здійснюється погашення виниклої заборгованості, що підтверджує виконання рішення суду першої інстанції, а тому ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаною заявою та просив суд задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02 січня 2018 року відмовлено у відкритті провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не з'явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток. Тому у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка належним чином повідомлених сторін у судове засідання не перешкоджає розглядові справи та доступі їх до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 19.07.2018 року.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи, викладені у апеляційній скарзі, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частинами 1 та 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-УІІІ, який набрав чинності з 30 листопада 2016 року, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частин 1 та 2 ст. 18 вказаного Закону, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у Суворовському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження ВП №45827440 по виконанню виконавчого листа №1527/16645/12, який видав Суворовський районний суд м. Одеси 26 травня 2014 року, по стягненню в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором від 10 грудня 2007 року в розмірі 947 845, 91 гривень (а.с. 9).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду від 13 травня 2016 року, боржнику ОСОБА_3 заборонено перетин державного кордону України до виконання зобов'язань за рішенням суду (а.с. 4-5).

Постановою заступника начальника Суворовського відділу державної виконавчої служби Войтенко В.В. від 30 серпня 2016 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_3 у вигляді щомісячного утримання із заробітної плати боржника після відрахування податків в розмірах встановлених чинним законодавством (а.с. 8).

16 лютого 2017 року боржник ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з заявою про скасування заборони на тимчасове обмеження перетинання державного кордону України.

Відмовляючи у відкритті провадження по цивільній справі за вказаною заявою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що законодавством України встановлений порядок, згідно якого державний виконавець виносить постанову про зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у зв'язку з виконанням боржником зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, поверненням виконавчого документу або закінченням виконавчого провадження.

Посилання заявника ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що ухвала суду першої інстанції є незаконної та необґрунтованої, оскільки судом не враховано, що він не ухиляється від виконання рішення суду, так як звернуто стягнення заборгованості на його заробітну плату, не приймається до уваги за таких підстав.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 4 ЦПК України, який був чинний на час проведення виконавчих дій, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтями 383, 384 ЦПК України, передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

У п. 1 постанови №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця и іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно пункту 4 Розділу ХІІІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборону в'їзду в Україну» Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №521/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802, в редакції чинної на час розгляду даної заяви, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів у повному обсязі.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що знімати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України уповноважена державна виконавча служба за місцем виконання судового рішення, тому заявник ОСОБА_3 вправі у разі порушення державною виконавчою службою його прав та законних інтересів при вирішенні питання про зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України може звернутися до суду в порядку ст. ст. 447, 448 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року.

Отже, суд першої інстанції всебічно та повно з'ясував обставини, які мають значення для справи, дослідив в судовому засіданні усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості, дав їм правильну оцінку та вірно виходив з того, що є законні підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Інших правових доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Отже, законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції й постановлення нової ухвали про задоволення заяви немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 02 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено: 19 липня 2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М.Драгомерецький

А.І.Дрішлюк

Р.Д.Громік