ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року

м. Харків

Справа № 639/5421/17

Провадження № 22ц/790/1954/18

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого - Бровченко І.О.,

суддів: Колтунової А.І., Хорошевського О.М.,

імена (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

інші учасники справи:

третя особа - приватне акціонерне товариство страхова компанія «ВУСО»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватне акціонерне товариство страхова компанія «ВУСО», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа приватне акціонерне товариство страхова компанія «ВУСО», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 11 листопада 2016 року у 11.10 хвилин на вулиці Клочківській, 101 д, відбулося ДТП за участю Chevrolet Cruze, державний номер НОМЕР_1, під управлінням відповідача ОСОБА_2, і автомобіля Mazda 3, державний номер НОМЕР_2, під управлінням позивача ОСОБА_1

Внаслідок ДТП автомобіль Mazda 3, державний номер НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження, що підтверджується складеним поліцією протоколом про адміністративне правопорушення серія АП 2 № 101 699.

ДТП сталося внаслідок порушення правил дорожнього руху ОСОБА_2, внаслідок чого Шевченківським судом м. Харкова розглядалася дана справа №638/1926816-ПЗ/638/4578/16.

Суд, дослідивши докази та показання ОСОБА_2, яка свою вину визнала та щиро розкаялася, визнав ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнув її до адміністративної відповідальності у виді штрафу.

Між протиправними діями ОСОБА_2 і завданою шкодою автомобілю, який належить ОСОБА_1 є прямий причинний зв'язок.

Так відповідно до рахунку-фактури TOB «АККО Моторс» № КА-5- від 23 травня 2017 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля Mazda 3, державний номер НОМЕР_2, внаслідок заподіяної шкоди, складає 16 435,44 гривень. Ця сума включає заміну бампера, фарбування та його встановлення. Згідно акту виконаних робіт ТОВ «АККО Моторе» № КА 002185 від 10 серпня 2017 року ця сума склала 16 470 грн.

Відповідальність винної особи була застрахована в страховій компанії ВУСО. Факт визнання даного ДТП страховим випадком підтверджується страховим актом.

На підставі страхового акту на виконання вимог ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», СК «ВУСО» розрахувала виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 відповідно до зобовязань зі страхового відшкодування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2, яка склала 10 918,08 гривень.

Таким чином, непокритою є різниця між заподіяною шкодою ОСОБА_1 та сумою страхового відшкодування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2, що складає 5552 гривень.

Крім того позивач вказує, що вказаними діями відповідача їй було заподіяно моральну шкоду, у звязку з тим що вона не могла користуватися автомобілем і зазнала значних душевних страждань, стала більш подразливою та нервовою, втратила апетит, почала погано спати, а у звязку з тим, що їй довелося пересуватися без автомобілю зазнала значних навантажень на ноги.

Просила стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 7 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 січня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа ПрАТ СК «ВУСО», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, вирішити питання розподілу судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповно дослідив обставини справи, надані суду докази, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалив рішення всупереч практики Верховного суду України та Європейського суду з прав людини, рішення не відповідає принципу законності, справедливості та верховенства права.

Апелянт посилається на ст. ст. 11, 16, 22, 23, 526, 629, 1192, 1194, 1166, 1187 ЦК України, ст. ст. 77, 263 ЦПК, положення Постанови пленуму Верховного суду України від 20 січня 2016 року № 6-2808цс15, Постанови пленуму Верховного суду України від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» та зазначає, що суд не врахував вартості відновлювального ремонту, складеного ТОВ «Експерт», зауваження позивача щодо неправильності складення розрахунку, тому судом неправильно визначено розмір збитків, завданих джерелом підвищеної небезпеки.

Також апелянт вважає, що вчинення адміністративного правопорушення є достатнім фактом спричинення моральної шкоди, тому вважає, що суд неправильно дослідив матеріали справи та прийняв рішення, яке не відповідає практиці ЄСПЛ, є необгрунтованим та незаконним.

Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні моральної шкоди, зазначає, що автомобіль є подарунком померлого чоловіка, важливий для неї як память про нього, внаслідок пошкодження автомобіля вона зазнала душевних хвилювань, втратила апетит, стала погано спати, відсутність автомобіля призвело до непередбачуваних витрат, внаслідок чого вона стала подразливою та нервовою, що і є спричиненими їй моральними стражданнями. Також зазначає, що внаслідок фізичного напруження, порушення сну 13 грудня 2017 року їй зробили операцію у звязку з варикозним розширенням вен, що стало наслідком спричинення моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватне акціонерне товариство страхова компанія «ВУСО», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2018 року закінчено підготовку до апеляційного розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватне акціонерне товариство страхова компанія «ВУСО», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Призначено справу до розгляду судом апеляційної інстанції в приміщенні Апеляційного суду Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи відповідно до статті 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 11 листопада 2016 року у 11.10 хвилин на вулиці Клочківській, 101 д, відбулося ДТП за участю Chevrolet Cruze, державний номер НОМЕР_1, під управлінням відповідача ОСОБА_2, і автомобіля Mazda 3, державний номер НОМЕР_2, під управлінням позивача ОСОБА_1

Внаслідок ДТП автомобіль Mazda 3, державний номер НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження.

Сторони в судовому засіданні підтвердили, що винною у вказаному ДТП було визнано ОСОБА_2

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ СК «ВУСО» , що підтверджується Полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6717049 від 14.12.2015 року. (а.с. 24)

Відповідно до розрахунку вартості відновлювального ремонту від 25 листопада 2016 року, складеного ТОВ «Експерт», вартість відновлювального ремонту, з урахуванням фізичного зносу, автомобіля Mazda 3, державний номер НОМЕР_2, на момент проведення дослідження складає 10 918, 08 грн. (а.с. 43-46).

Як вбачається зі страхового акту № 5617-24 від 06 липня 2017 року, сума страхового відшкодування становить 10 918, 08 грн., яка і була перерахована на рахунок ООО «Акко Моторс». (а.с. 47, 48).

Позивач ОСОБА_1 здійснювала відновлювальний ремонт свого автомобілю Mazda 3, державний номер НОМЕР_2, у ТОВ «АККО Моторс», яке відповідно до дилерської угоди № MZ-05/2017 з імпортером Mazda ДП ОСОБА_3 має право на реалізацію автомобілів Mazda, їх гарантійне обслуговування, реалізацію запасних частин, сервісних матеріалів та аксесуарів до них на території Харківської області. (а.с.68-73).

Згідно наряду замовлення ТОВ «АККО Моторс» № КА-5-002185 від 31 липня 2017 року, та Акту виконаних робіт № КА 002185 від 10 серпня 2017 року, вартість відновлювального ремонту автомобілю Mazda 3, державний номер НОМЕР_2, складає 16 470 грн. (а.с. 74, 75).

Враховуючи те, що позивачем не було оскаржено розрахунку вартості відновлювального ремонту від 25 листопада 2016 року, складеного ТОВ «Експерт», не було заявлено клопотання про проведення експертизи, суд першої інстанції дійшов висновку щодо відсутності підстав для відшкодування різниці вартості матеріальної шкоди так як немає можливості встановити чи дійсно така сума шкоди була понесена позивачем внаслідок ДТП, чи визначена вона була відповідно до вимог законодавства та відмовив в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди.

Посилаючись на ст. ст. 23, 1167 ЦК України, п. 3, п. 5 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» №4 від 31 січня 1995 року суд першої інстанції дійшов висновку про те, що доказів щодо моральних страждань позивача матеріали справи не містять, консультативний висновок хірургу від 13 грудня 2017 року відповідно до якого вона 13 грудня 2017 року перенесла операцію у звязку з варикозним розширенням вен не свідчить про причинно-наслідковий зв'язок між ДТП та операцією, перенесеною позивачем, крім того між ними пройшов вже значний проміжок часу, суд дійшов висновку, що в задоволені цих позовних вимог необхідно відмовити.

Однак, повністю з висновками рішення суду суд апеляційної інстанції погодитися не може, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у звязку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ СК «ВУСО» , що підтверджується Полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6717049 від 14 грудня 2015 року. (а.с. 29).

Як вбачається зі страхового акту № 5617-24 від 06 липня 2017 року, сума страхового відшкодування становить 10 918, 08 грн., яка і була перерахована на рахунок ООО «Акко Моторс», що підтверджується платіжним дорученням № 14555 від 06 липня 2017 року. (а.с. 47, 48).

Позивач ОСОБА_1 здійснювала відновлювальний ремонт свого автомобілю Mazda 3, державний номер НОМЕР_2, у ТОВ «АККО Моторс», яке відповідно до дилерської угоди № MZ-05/2017 з імпортером Mazda ДП ОСОБА_3 має право на реалізацію автомобілів Mazda, їх гарантійне обслуговування, реалізацію запасних частин, сервісних матеріалів та аксесуарів до них на території Харківської області. (а.с. 68-73).

Згідно наряду замовлення ТОВ «АККО Моторс» № КА-5-002185 від 31 липня 2017 року, та Акту виконаних робіт № КА 002185 від 10 серпня 2017 року, вартість відновлювального ремонту автомобілю Mazda 3, державний номер НОМЕР_2, склала 16 470, 00 грн. (а.с. 74, 75).

Таким чином, стахова виплата не повністю покрила вартість відновлювального ремонту автомобіля.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Ст. 988 ЦК України встановлено обовязки страховика перед страхувальником, відповідно до них страховик у разі настання страхового випадку зобовязаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Також цією статтею визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченою майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відшкодування пошкодженої речі.

Згідно вимог ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування).

Крім того, у п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам розяснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішенні спорів про відшкодування школи, завданої джерелом підвищеної небезпеки судам розяснено, що відповідно до стю. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі нкедостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колівсних транспортних засобів, затвердженої Міністерством юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та втрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушенного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Таким чином, при визначені розміру майнової шкоди необхідно виходити із врахування фізичного зносу замінюваних деталей і втрати товарної вартості транспортного засобу.

Як встановлено судом, відповідно до страхового акту № 5617-24 від 06 липня 2017 року ОСОБА_1 було виплачене страхове відшкодування у розмірі 10 918, 08 грн. (а.с. 47,48).

Згідно наряду замовлення ТОВ «АККО Моторс» № КА-5-002185 від 31 липня 2017 року, та Акту виконаних робіт № КА 002185 від 10 серпня 2017 року, вартість відновлювального ремонту автомобілю Mazda 3, державний номер НОМЕР_2, складає 16 470 грн. (а.с. 74, 75).

Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування) складає: 16 470, 00 грн. 10 918,08 грн. = 5552 грн.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 5552 грн.

Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 січня 1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до абз. 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 січня 1995 р. відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно вимог статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_1 не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження своїх доводів щодо спричинення їй моральної шкоди, наявності причинно-наслідкового звязку між дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 11 листопада 2016 року, та наявною в ОСОБА_1 хворобою вен і перенесеною 13 грудня 2017 року операцією у звязку з варикозним розширенням вен судом не встановлено.

Згідно вимог ч. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Тому суд апеляційної інстанції не приймає доводи апеляційної скарги на підтвердження спричинення моральної шкоди ОСОБА_1 про те, що автомобіль є подарунком померлого чоловіка, важливий для неї як память про нього, внаслідок пошкодження автомобіля вона зазнала душевних хвилювань, втратила апетит, стала погано спати, відсутність автомобіля призвело до непередбачуваних витрат, внаслідок чого вона стала подразливою та нервовою, оскільки ОСОБА_1 не зазначала такі доводи як підстави позову і вони не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції погоджується та вважає висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди правильним.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:1) неповне зясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що ухвалене у справі рішення суду необхідно змінити; позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 5552 грн., в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди - рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, враховуючи, що рішення суду першої інстанції змінено, позов задоволено частково, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог за подання позовної заяви в сумі 640 грн. та апеляційної скарги в сумі 640 грн. у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 січня 2018 року задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 січня 2018 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 5552 (пять тисяч пятсот пятдесят дві) гривні 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви в сумі 640 (шістсот сорок) грн. та апеляційної скарги в сумі 640 (шістсот сорок) грн. у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку тільки у випадках, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 липня 2018 року.

Головуючий -

Судді :