Постанова

Іменем України

05 липня 2018 року

м. Київ

справа № 229/3187/17-ц

провадження № 61-18883 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), ГулькаБ. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест»,

представники позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_12

відповідачі: ОСОБА_7, ОСОБА_8,

представники ОСОБА_8: ОСОБА_9, ОСОБА_10,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест» на рішення Дружківського міського суд Донецької області від 09 листопада 2017 року у складі судді Панової Т. Л. та постанову апеляційного суду Донецької області від 14 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Соломахи Л. І., Кішкіної І. В., Папоян В. В.,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест» (далі - ТОВ «Бета-Агро-інвест») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання недійсним договору оренди землі, визнання права оренди земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Бета-Агро-інвест» та ОСОБА_11 02 лютого 2010 року укладено договір оренди землі, відповідно до якого ТОВ «Бета-Агро-інвест» отримало у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 6, 340 га, яка знаходиться на території Соловйовської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, строком на 10 років.

Вказаний договір було зареєстровано у Ясинуватському районному відділі Донецької регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» 02 лютого 2010 року.

У ІНФОРМАЦІЯ_1 товариству стало відомо, що ОСОБА_11 померла, її спадкоємцем є ОСОБА_7

04 липня 2017 року ТОВ «Бета-Агро-інвест» отримало від ОСОБА_7 повідомлення про розірвання договору оренди земельної ділянки в односторонньому порядку. Проте, перехід права власності на земельну ділянку до іншої особи не є безумовною підставою для розірвання договору оренди землі.

27 липня 2017 року ТОВ «Бета-Агро-інвест» дізналось, що ОСОБА_7 уклала з ОСОБА_8 договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) на 100 років.

Позивач вважав, що договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 12 липня 2017 року, є недійсним відповідно до положень частини першої статей 203, 215 ЦК України, його зміст суперечить моральним засадам суспільства.

Враховуючи вищевикладене, ТОВ «Бета-Агро-інвест» просило суд визнати недійсним договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), укладений 12 липня 2017 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, площею 6,340 га, розташованої на території Соловйовської сільської ради Ясинуватського району Донецької області; визнати за ТОВ «Бета-Агро-інвест» право оренди земельної ділянки за договором оренди землі від 02 лютого 2010 року, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 6,340 га, розташованої на території Соловйовської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, яка належить ОСОБА_7 на праві приватної власності.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 09 листопада 2017 року позов ТОВ «Бета-Агро-інвест» задоволено частково.

Визнано недійсним договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) земельної ділянки площею 6,340 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Соловйовської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, укладеного 12 липня 2017 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8

У іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що договір оренди земельної ділянки від 02 лютого 2010 року, укладений між ОСОБА_11 та ТОВ «Бета-Агро-інвест» строком на 10 років, продовжує діяти після смерті ОСОБА_11 та прийняттям спадщини ОСОБА_7, оскільки умовами вказаного договору передбачено розірвання договору лише за згодою сторін або за рішенням суду. Згода сторін на розірвання договору відсутня, до суду з вимогою про розірвання договору оренди спадкоємець ОСОБА_11 - ОСОБА_7 не зверталася. Таким чином, укладаючи 12 липня 2017 року договір емфітевзису із ОСОБА_8, ОСОБА_7 порушила право користування земельною ділянкою ТОВ «Бета-Агро-інвест», як орендаря земельної ділянки.

Відмовляючи у задоволені позову в частині визнання за ТОВ «Бета-Агро-інвест» права оренди земельної ділянки за договором оренди землі від 02 лютого 2010 року, суд першої інстанції виходив із того, що визнання недійсним договору емфітевзису від 12 липня 2017 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, повністю відновлює права ТОВ «Бета-Агро-інвест» на користування вказаною земельною ділянкою.

Постановою Апеляційного суд Донецької області від 14 лютого 2018 року апеляційну скаргу ТОВ «Бета-Агро-інвест» залишено без задоволення.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 09 листопада 2017 року залишено без змін.

Погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що укладанням оспорюваного договору оренди під час чинності попереднього договору оренди порушено права ТОВ «Бета-Агро-інвест», як орендаря земельної ділянки, яке підлягає захисту у передбачений законом спосіб, а саме шляхом визнання цього договору оренди недійсним.

Також зазначено, що вимоги ТОВ «Бета-Агро-інвест» щодо визнання за ним переважного права на оренду земельної ділянки не були предметом позову у суді першої інстанції, а тому не можуть бути розглянуті апеляційний судом.

У касаційній скарзі ТОВ «Бета-Агро-інвест», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позову скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що ТОВ «Бета-Агро-інвест» виконано всі умови щодо реалізації переважного права перед іншими особами на укладення договору оренди на новий строк, які передбачені статтею 33 Закону України «Про оренду землі», а тому процедура реалізації переважного права оренди була дотримана.

Отже, оскаржувані судові рішення в частині визнання недійсним договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), відповідно до положень статті 400 ЦПК України, судом касаційної інстанції не переглядаються.

У травні 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ОСОБА_7 та ОСОБА_8, в якому просили залишити оскаржувані судові рішення без змін, оскільки такі прийняті при всебічному та повному з'ясуванні обставин справи, ґрунтуються на правильному застосування норм чинного законодавства України. Зазначили, що позовні вимоги про визнання за позивачем переваженого права перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк не були предметом розгляду в суді першої інстанції, так як вони не були викладені в позовній заяві. Крім того, ТОВ «Бета-Агро-інвест» проекту договору оренди земельної ділянки на новий строк суду не надавало. Вказали, що позивач як і раніше безперешкодно продовжує користуватися орендованою ним земельною ділянкою.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення суду першої інстанції та апеляційного суду ухвалені з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Положеннями частини першої статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої та третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою, та шостою статті 203 цього Кодексу.

Судами встановлено, що 02 лютого 2010 року між ОСОБА_11 та ТОВ «Бета-Агро-інвест» укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 6, 340 га строком на 10 років. Договір діє до 02 лютого 2020 року.

Відповідно до пункту 8 вищевказаного договору оренди, після закінчення строку його дії орендар має переважне право на поновлення договору на новий строк; у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити дію договору.

Пунктом 37 договору оренди встановлено, що дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи орендаря.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 померла, ОСОБА_7 є її спадкоємицею та прийняла у спадщину спірну земельну ділянку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 09 червня 2013 року.

12 липня 2017 року ОСОБА_7 уклала з ОСОБА_8 договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування спірною земельною ділянкою зареєстроване за ОСОБА_8 14 липня 2017 року.

Таким чином, суди дійшли правильного висновку про те, що укладенням оспорюваного договору оренди порушено права позивача, як орендаря земельної ділянки, які підлягають захисту шляхом визнання недійсним договору оренди землі, укладеного 12 липня 2017 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання права оренди земельної ділянки за ТОВ «Бета-Агро-інвест» на підставі договору оренди від 02 лютого 2010 року, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що визнання судом договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб від 12 липня 2017 року недійсним повністю відновлює права позивача, як орендаря спірної земельної ділянки.

Державна реєстрація речового права позивача на користування спірною земельною ділянкою, про що є відповідна відмітка у договорі оренди від 02 лютого 2010 року, і є офіційним визнанням факту набуття ТОВ «Бета-Агро-інвест» права оренди на вказану земельну ділянку.

Посилання у касаційній скарзі щодо необхідності визнання за ним переважного права на укладення договору оренди земельної ділянки перед іншими особами на новий строк, відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі», є необґрунтованими, оскільки позивач не заявляв вказаних позовних вимог. Звертаючись до суду, ТОВ «Бета-Агро-Інвест» просило визнати за ним право оренди земельної ділянки за договором оренди від 02 лютого 2010 року, оскільки таке право порушує ОСОБА_7, неодноразово укладаючи незаконні договори оренди щодо вказаної земельної ділянки.

Доводи касаційної скарги стосовно того, що уклавши оскаржуваний договір оренди земельної ділянки, відповідачі не визнають та порушують переважне право позивача на оренду земельної ділянки, є безпідставними, оскільки договір оренди між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розірвано за згодою сторін, а тому підстави для вирішення переважного права на оренду земельної ділянки, які визначені статтею 33 Закону України «Про оренду землі», не настали.

Крім того, спростовуючи в цій частині доводи апеляційної скарги ТОВ «Бета-Агро-Інвест», апеляційний суд вірно зазначив, що для поновлення договору оренди землі на новий строк орендарю слід вчинити певні обов'язкові дії, передбачені законом.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест» залишити без задоволення.

Рішення Дружківського міського суд Донецької області від 09 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 14 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І.Гулько

Ю. В.Черняк