Постанова

Іменем України

04 липня 2018 року

м. Київ

справа № 461/2420/11

провадження № 61-27271св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А.С., Усика Г.І.,

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація»,

стягувач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «СЕБ Банк»,

боржники: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 26 червня 2017 року у складі суддів: Ванівського О. М., Цяцяка Р. П., Шеремети Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» (далі - ТОВ «ФК «Інновація») звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Заява мотивована тим, що 27 лютого 2012 року Галицьким районним судом м. Львова видані виконавчі листи № 2-2420/11 про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» (далі - ПАТ «СЕБ Банк») заборгованості за кредитним договором в розмірі 782901,46 грн.

У червні 2012 року змінено найменування стягувача з ПАТ «СЕБ Банк» на публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк»).

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 02 серпня 2013 року замінено стягувача ПАТ «Фідобанк» на товариство з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал» (далі - ТОВ «Скай Кепітал»).

За договором відступлення права вимоги (факторингу) № 145 від 24 лютого 2017 року ТОВ «Скай Кепітал» відступило ТОВ «ФК «Інновація» право вимоги за кредитним договором № 152-В/46, укладеним 02 жовтня 2008 року між акціонерним банком «Факторіал-Банк» (далі - АК «Факторіал-Банк»), правонаступником якого є ПАТ «СЕБ Банк» та ОСОБА_4, договором іпотеки та договором поруки, укладеними у забезпечення цього договору.

Ураховуючи вищевикладене, ТОВ «ФК «Інновація» просило замінити стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчих листів № 2-2420/11, виданих 27 лютого 2012 року Галицьким районним судом м. Львова, про солідарне стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 кредитної заборгованості з ТОВ «Скай Кепітал» на ТОВ «ФК «Інновація».

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 25 квітня 2017 року у задоволенні заяви відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Інновація», місцевий суд виходив із того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги не є правонаступництвом, а відтак заміна сторони у виконавчому провадженні на підставі такого договору проводитися не може.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 26 червня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Інновація» задоволено. Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 25 квітня 2017 року скасовано, заяву ТОВ «ФК «Інновація» задоволено. Замінено стягувача ТОВ «Скай Кепітал» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчих листів № 2-2420/11, виданих 27 лютого 2012 року Галицьким районним судом м. Львова на його правонаступника - ТОВ «ФК «Інновація».

Апеляційний суд визнав обґрунтованою заяву ТОВ «ФК «Інновація» про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на висновок Верховного Суду України у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

08 серпня 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно замінив стягувача у виконавчому провадженні, оскільки передання кредитором прав іншій особі за договором відступлення права вимоги не є правонаступництвом. Крім того, судом безпідставно відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ФК «Інновація», яка подана з пропуском законодавчо встановленого строку на апеляційне провадження.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Матеріали касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Станом на час розгляду справи Верховним Судом відзивів (заперечень) на касаційну скаргу не надходило.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини п'ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Аналогічні положення містяться у частині першій статті 378 ЦПК України, у редакції 2004 року, чинній на час звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Підставою правонаступництва є відступлення права вимоги відповідно до положень глави 47 ЦК України.

Правонаступництвом у виконавчому провадженні є заміна однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав його попередника до іншої особи, що раніше не брала участь у виконавчому провадженні.

Підставою правонаступництва юридичної особи є, зокрема, й відступлення права вимоги за кредитними договорами, яке підтверджено документально.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України), може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно із статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи із приписів норм права, які регламентують спірні правовідносини, зміна осіб у окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Приймаючи до уваги положення статей 512, 514 ЦК України, статті 378 ЦПК України 2004 року, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином чи правонаступництвом на стадії виконання судового рішення, відбувається вибуття кредитора. Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження. Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, переходить і право бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним для розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постановах Верховного Суду від 07 травня 2018 року у справі № 751/4072/14, від 23 травня 2018 року у справі № 520/430/14-ц , від 07 червня 2018 року у справі № 1601/9707/2012.

Встановивши, що відповідно до договору про відступлення права вимоги (факторингу) від 24 лютого 2017 року право вимоги за кредитним договором від № 152-В/46 від 02 жовтня 2008 року, укладеним між АК «Факторіал-Банк» та ОСОБА_4, перейшло до ТОВ «ФК «Інновація», врахувавши наведені норми права та правовий висновок Верховного Суду України, апеляційний суд дійшов правильного висновку про задоволення заяви ТОВ «ФК «Інновація» про заміну сторони виконавчого провадження.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про те, що передання кредитором прав іншій особі за договором відступлення права вимоги не є правонаступництвом не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги про безпідставне відкриття апеляційного провадження через пропущення ТОВ «ФК «Інновація» строку апеляційного оскарження є безпідставними, оскільки апеляційну скаргу подано заявником у межах визначеного частиною другої статті 294 ЦПК України 2004 року строку, з урахуванням кількості вихідних та святкових днів у травні 2017 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 26 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
Г. І. Усик