Провадження № 2/522/3536/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.

за участю секретаря Іскрич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_3, як законний представник, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про встановлення факту родинних відносин, зміну черговості одержання права на спадкування за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_5 до ОСОБА_3 яка діє як законний представник в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідачів, по якому просив суд встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 з ОСОБА_6, яка померла 04.10.2016р., з 2010 року до моменту її смерті; визнати за ним право на спадкування після смерті ОСОБА_6, яка померла 04.10.2016р., разом зі спадкодавцями першої черги за представленням ОСОБА_4 та ОСОБА_2, які є її рідними онуками. При цьому посилався на те, що він проживав з ОСОБА_6 однією сімєю з 2010 року. За час спільного проживання він допомагав їй, як члену власної родини, робили разом покупки, допомагав їй з ліками, коштами на всі необхідні потреби, сплачував комунальні послуги, тобто, вони проживали однією сімєю, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, вели спільне господарство. Останні роки життя ОСОБА_6 хворіла, потребувала сторонньої допомоги, не мала можливості харчуватися та лікуватися самостійно, вести господарство. Після смерті ОСОБА_6 залишилось майно, а саме, автомобіль марки «PEUGEOT 301», д/з ВН 4672 НС, 2016 р.в.; кв.№ 6 по вул.Рішельєвська,63 в м. Одесі; земельна ділянка, кадастровий номер: :02:005:1814 площею 0.025 га, що знаходиться за адреосю: Одеська обл., Овідіопольський р., с. Мізікевича, вулиця Арцизька, ж/м "Чорноморка-2", земельна ділянка 5/21; житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 102,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р., с. Мізікевича, вулиця Арцизька, ж/м "Чорноморка-2", будинок 5/21; домоволодіння за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вулиця Салтикова-Щедріна, будинок 37, тимчасовий обєкт (павільон) за адресою: м. Одеса, вул.Космонавтов,4-а; торгівельний павільйон, розташований за адресою: м.Одеса, вул.25-ї Чапаєвської дивизії, 19 та садова ділянка, площею 300 кв.м. СТ «Зелений Мис», б.№18 по вул. Шкіперській в м. Одесі. Організацію похорон та всіх витрат, повязаних з похованням ОСОБА_6, здійснював він. За життя померла мала скласти заповіт, яким все належне майно заповіла йому.Також зазначає, що рідні онуки, які є спадкоємцями першої черги по праву представлення, не приймали жодної участі, матеріально не допомагали померлій бабусі при житті, не брали участі в похованні та не спілкувалися з нею.

Судом був прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 позов 3-ї особи ОСОБА_5, у якому вона просила суд встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_5 з ОСОБА_6, яка померла 04.10.2016р., з 2010 року до моменту її смерті; визнати за нею право на спадкування після смерті ОСОБА_6, яка померла 04.10.2016р., разом зі спадкоємцями першої черги за представленням ОСОБА_4 та ОСОБА_2, які є її рідними онуками. При цьому посилалась в позові на те, що вона проживала з померлою ОСОБА_6 однією сімєю ю з 2010 року, знайома з померлою з 2000-х років, у звязку зі здійсненням нею підприємницької діяльності. Проте, ОСОБА_7 після смерті сина в 2003 році була самотньою людиною, через що з часом у них склалися близькі сімейні відносини. За час спільного проживания вони спілкувалися, у них склалися родинні відносини як доньки та матері. Померла разом з нею, її чоловіком та їхніми дітьми проводили свята, її сприймали як члена власної родини, робили разом покупки, допомагали з лікуванням та придбанням ліків, коштами на всі необхідні потреби, сплачували комунальні послуги, здійснювали прибирання приміщень, приготування їжі, проведення ремонтних та будівельних робіт, сплачували послуги з прибирання могили її сина, тощо. У 2013 та 2016 році ОСОБА_6 проходила лікування в невропатологічних відділеннях, знаходилась на стаціонарному та амбулаторному лікуванні. Рідні онуки, які є спадкоємцями першої черги по праву представлення, не приймали жодної участі, матеріально не допомагали померлій бабусі при житті, не брали участі в похованні та не спілкувалися з нею. У 2014-2015 роках ОСОБА_7 дуже хворіла, у звязку з чим потребувала сторонньої допомоги, через що вони разом прийняли рішення про переїзд ОСОБА_6 ближче до її родини. При цьому зазначає, що вона проживала зі своєю родиною по вул. Ак. Вільямса в м. Одесі, та ОСОБА_7 знайшла та придбала будинок № 5/21 за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р., с. Мізікевича, вулиця Арцизька, ж/м "Чорноморка-2", оскільки до цього ОСОБА_7 звикла проживати в приватному будинку та до цього жила за адресою: м. Одеса, вул. Салтикова-Щедріна, буд. 37, та маючи важкий характер, хотіла мати власний простір. Зазначає, що послуги охорони вказаного будинку вона сплачувала вже після смерті ОСОБА_6, тривалий час слідкувала за схоронністю майна, також сплачувала за послуги телебачення, електроенергію, водопостачання, газопостачання за житлові будинки, належні ОСОБА_6 за адресами: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, вулиця Арцизька, ж/м «Чорноморка-2», 5/21 та Салтикова-Щедріна, 37. Перед смертю оплату всіх необхідних медичних досліджень та медикаментів проводила вона особисто з сімейного бюджету з ОСОБА_1, який є її чоловіком. Також зазначає, що після смерті ОСОБА_6 залишилось майно, а саме, автомобіль марки «PEUGEOT 301», д/з ВН 4672 НС, 2016 р.в.; кв.№ 6 по вул.Рішельєвська,63 в м. Одесі; земельна ділянка, кадастровий номер: :02:005:1814 площею 0.025 га, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р., с. Мізікевича, вулиця Арцизька, ж/м "Чорноморка-2", земельна ділянка 5/21; житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 102,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р., с. Мізікевича, вулиця Арцизька, ж/м "Чорноморка-2", будинок 5/21; домоволодіння за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вулиця Салтикова-Щедріна, будинок 37, тимчасовий обєкт (павільон) за адресою: м. Одеса, вул.Космонавтов,4-а; торгівельний павільйон, розташований за адресою: м. Одеса, вул.25-ї Чапаєвської дивизії,19 та садова ділянка, площею 300 кв. м. СТ «Зелений Мис», б.№18 по вул. Шкіперській в м. Одесі. Організацію похорон та всіх витрат, повязаних з похованням ОСОБА_6, здійснювали вони разом з чоловіком ОСОБА_1 За життя померла мала скласти заповіт, яким все належне майно заповісти їй або її чоловікові.

Представник позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_8 позов ОСОБА_1 та позов 3-ї особи з самостійними вимогами ОСОБА_5 підтримала, просила суд позови задовольнити.

Представник 3-ї особи з самостійними вимогами ОСОБА_5 за довіреністю ОСОБА_9 позов ОСОБА_5 та позов ОСОБА_1 підтримала, просила суд позови задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_10, представник ОСОБА_3, яка діє як законний представник в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 ОСОБА_11 позови ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не визнали, просили суд відмовити в задоволенні вказаних позовів у повному обсязі.

Представником відповідача ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_10 наданий відзив на позов, у якому він посилався на те, що 04.10.2016 року померла ОСОБА_6 та після її смерті до приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу ОСОБА_12 із заявами про прийняття спадщини звернулись: ОСОБА_5; ОСОБА_13 колишній чоловік ОСОБА_6; ОСОБА_1; ОСОБА_4; ОСОБА_3, в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2. Останні роки до дня смерті ОСОБА_6 проживала разом зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_13 до придбання житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с. Мізікевича, вулиця Арцизька, ж/м "Чорноморка-2", будинок 5/21, ОСОБА_6 та ОСОБА_13 проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1. 24 квітня 2015 року ОСОБА_6 за 100 000,00 доларів США придбала будинок разом із земельною ділянкою, що розташовані за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, с. Мізікевича, вулиця Арцизька, ж/м "Чорноморка-2", 5/21. Зазначав, що з тексту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_6 ніколи не проживала спільно, тобто в одній квартирі, будинку, з позивачами. Таким чином цей факт виключає можливість ведення спільного побуту. У 2016 році ОСОБА_6 придбала новий автомобіль PEUGEOT 301, 2016 р.в., вартість якого складає від 299 000,00 грн. до 422 100,00 грн. в залежності від комплектації згідно інформації з веб-сторінки офіційного представництва PEUGEOT в Україні. Крім зазначених житлових будинків на момент смерті ОСОБА_6 належало ще 3 обєкти нерухомості, які потребували також фінансових розходів на їх утримання. Крім цього, ОСОБА_6 зберігала грошові кошти та прикраси в банківському сейфі. Весь період свого життя і в тому числі й в останні роки ОСОБА_6 вела соціально-активний спосіб життя, про що свідчить зокрема один з фактів, який не потребує додаткового доказування, а саме: на протязі 2012 2016 років ОСОБА_6 особисто приймала участь у розгляді адміністративної справи, як представник іншої особи. Даний факт доводиться ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року по справі №815/3734/16. Наведені факти свідчать, по-перше, про фінансову спроможність ОСОБА_6 до останнього дня свого життя, по-друге про нормальний соціально-активний спосіб життя, чим спростовуються абсолютно всі доводи позову щодо ніби то допомоги з боку позивачів з ліками, коштами на всі необхідні потреби, сплату за неї комунальних послуг та ін., а також про нібито безпорадний стан ОСОБА_6 в останні роки свого життя.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, дослідивши надані докази по справі, суд вважає, що позов ОСОБА_1 та позов 3-ї особи з самостійними вимогами ОСОБА_5 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.10.2016 р. померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 470136 від 05.10.2016р. Згідно з матеріалами спадкової справи №7/2016р. (номер справи у Спадковому реєстрі 59624413) щодо майна померлої ОСОБА_6, заведеної приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12, із заявами про прийняття спадщини в період 6-ти місяців з дня відкриття спадщини звернулись ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_13, ОСОБА_2 та ОСОБА_4. Згідно зі свідоцтвом про народження серії І-ЖД №178360 від 07.05.2003р., ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_23 та ОСОБА_3. Відповідно до свідоцтва про народження серії ІХ-БМ №483125 від 17.08.1988р., ОСОБА_4 є сином ОСОБА_23. Згідно зі свідоцтвом про народження серії ІV-УР №542566 від 07.03.1964р., та копією актового запису № 636 від 07.03.1964р., ОСОБА_23 є сином ОСОБА_24. У відповідності до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 338105 від 11.04.2013р. та копії актового запису про смерть №3762, ОСОБА_23 помер 11.04.2013р. Згідно з копією актового запису №339 про укладення шлюбу, а також довідки №128-08-44 від 29.03.2007р., прізвище ОСОБА_24 було змінене на «Хацела» у звязку з реєстрацією 29.04.1980 року шлюбу з ОСОБА_13 Миколайовичем.17.04.2015р. шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_13 було розірвано в відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції що підтверджується повним витягом, наданим приватному нотаріусу ОСОБА_12 відділом ДРАЦС Суворовського району Одеського міського управління юстиції. Таким чином, померла ОСОБА_6 доводиться рідною бабусею ОСОБА_2 та ОСОБА_4, оскільки є рідною матірю їхнього батька-Бочкова ОСОБА_25. Вказані обставини підтверджуються рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.04.2017р. по справі № 522/5479/17, яке набрало чинності 12.06.2018р.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст.1264 ЦК України, четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. При цьому, у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї тощо.

Що стосується спільного проживання та виникнення в позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 права на спадкування в четверту чергу за законом після смерті ОСОБА_7 як осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, судом встановлені такі обставини.

У своєму позові ОСОБА_5 зазначала, що в 2014-2015 роках cпадкодавець ОСОБА_7 дуже хворіла, у звязку з чим потребувала сторонньої допомоги, через що вони разом прийняли рішення про переїзд ОСОБА_6 ближче до її родини. При цьому зазначає, що вона проживала зі своєю родиною на вул. Ак. Вільямса в м. Одесі, та ОСОБА_7 знайшла та придбала будинок за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевиича, вул. Арцизька, ж/м «Чорноморка- 2», земельна ділянка 5/21, оскільки до цього ОСОБА_7 звикла проживати в приватному будинку та до цього жила за адресою: м. Одеса, вул. Салтикова-Щедріна, буд. 37, та маючи важкий характер, хотіла мати власний простір. Вказане також було підтверджене усними поясненнями представника позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_8 та представником 3-ї особи з самостійними вимогами ОСОБА_5 за довіреністю ОСОБА_9 Факт постійного проживання померлої ОСОБА_7 за адресою: м. Одеса, вул. Салтикова-Щедріна, буд. 37, також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_22, який засвідчив, що знайомий з ОСОБА_7 був більш ніж 20 років, вона була його сусідкою по буд.№37 по вул. Салтикова-Щедріна в м. Одесі. За вказаною адресою вона постійно проживала разом з чоловіком ОСОБА_13, нині покійним. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 до смерті ОСОБА_7 в будинку № 37 він не бачив, саму ОСОБА_7 бачив постійно, оскільки її гараж є суміжним з його будинком, та він часто бачив, коли вона з чоловіком ОСОБА_13 на автомобілі заїздить додому. Знає, що вона за рік до смерті придбала будинок в Чорноморці та облаштовувала там ремонт. В останні роки перед її смертю та до смерті багато з нею спілкувався, оскільки вона постійно подавала проти нього позови, зокрема, про скасування його правовстановлюючих документів на будинок, тощо, була присутня в судових засіданнях особисто. Факт постійного проживання ОСОБА_7 в буд.№37 по вул. Салтикова-Щедріна в м. Одесі, також, підтвердив свідок ОСОБА_21, який показав суду, що є її сусідом, знає її багато років як сусідку бабу ОСОБА_7, та підтвердив, що померла мешкала в буд.№37 вул. Салтикова-Щедріна в м. Одесі разом з чоловіком ОСОБА_13. Перед смертю її не бачив, на похорони він не ходив. Зазначені обставини також частково підтвердив свідок ОСОБА_16, який проживав останні 10 років на території належного ОСОБА_7 дачного будинку №18 по вул.Шкіперська,18 в м. Одесі, та працював будівельником. Так, вказаний свідок пояснив суду, що знає ОСОБА_7 близько 10 років, вона йому часто доручала проводити ремонтні роботи. Зазначав, що на дачу ОСОБА_6 в червні 2016р. приїздила з чоловіком ОСОБА_13 на машині, у компанії ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на відпочинок; також пояснив, що ОСОБА_7 часто їздила за кордон, разом сином та онукою ОСОБА_7. Підтвердив, що він запрошувався до будинку в с. Мізікевича, де ОСОБА_7 проводила ремонт та облаштовувала його. При цьому свідок ОСОБА_17, яка є бухгалтером, та працює на ОСОБА_5, пояснила суду, що знайома була з ОСОБА_7 з 2003 року, знає її, оскільки ОСОБА_5 багато років орендувала в останньої приміщення магазину, облаштованого з квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_7 Пояснила суду, що з 2013 року ОСОБА_5 перестала сплачувати орендну плату ОСОБА_7, натомість, ОСОБА_7 отримувала у неї з каси кошти на будівельні роботи, ремонт, тощо. Додала, що отримання коштів проводилось готівкою, без будь-яких розрахункових документів та фіксації на первинних касових документах. Також зазначала, що вона допомагала в здійсненні підприємницької діяльності самій ОСОБА_7, знає її як одиноку людину, зазначала, що ОСОБА_7 підшукувала для себе опікуна або помічника по справам. Допитаний свідок ОСОБА_14, яка є ріелтором та займалась підшукуванням будинку за дорученням ОСОБА_7, не змогла пояснити суду, де та з ким проживала останні роки свого життя ОСОБА_7, оскільки їй це не було відомо. Допитаний свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що вона за дорученням ОСОБА_7 доглядала та прибирала за могилою її сина, а зараз вже за дорученням ОСОБА_5 доглядає також могилу ОСОБА_7 на 2-му Християнському кладовищі в м. Одесі. Судом, також, допитані свідки ОСОБА_19, ОСОБА_20, які були сусідками по палаті, за період проходження лікування ОСОБА_6 Так, свідок ОСОБА_19 пояснила, що разом з ОСОБА_7 знаходилась біля 4 днів на лікуванні в одній палаті, в Залізничній лікарні. За час спілкування ОСОБА_7 розповіла їй про своє життя, про родичів з Донецької області, а також про ОСОБА_1 та ОСОБА_5. За час лікування останні навідувались до ОСОБА_7, приносили їжу, ліки, при цьому свідок не зазначила, з яким саме діагнозом знаходилась ОСОБА_7 на лікуванні, пересувалась самостійно. Свідок ОСОБА_20 пояснила суду, що познайомилась з ОСОБА_7 при проходженні лікування в Університетській клініці, у ОСОБА_7 був артрит, за час лікування їй допомагали ОСОБА_5 та ОСОБА_1. За час спілкування ОСОБА_7 запрошувала її погостити до себе на дачу біля моря. Знає, що з весни 2016 року ОСОБА_7 стала мешкати в придбаному будинку на Червоному Хуторі. Зазначає, що померла ОСОБА_7 була заможною людиною, оскільки остання розказувала їй про своє майно.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 за час спілкувння з ОСОБА_7 мешкали за адресою: АДРЕСА_2, а померла ОСОБА_7 постійно мешкала в буд.№37 вул. Салтикова-Щедріна в м. Одесі разом з колишнім чоловіком ОСОБА_13, та у 2016 році також мешкала у придбаному нею житловому будинку, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р., с. Мізікевича, вулиця Арцизька, ж/м "Чорноморка-2", будинок 5/21.

При цьому, ст.3 Сімейного кодексу України закріплює, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено доказів спільного проживання спадкодавця ОСОБА_7 з позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сімєю не менше ніж 5 років до моменту відкриття спадщини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині не доведені, а отже, позивачі не можуть набути статусу спадкоємців четверної черги за законом та успадкувати майно, що залишилось після смерті ОСОБА_6 Наведене також виключає для ОСОБА_1 та ОСОБА_5 можливість одержання права на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, тобто першої черги ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Крім того, судом з'ясовані інші обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог, викладених позовах та відзиві.

Так, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 посилались на те, що вони тривалий час опікувались, матеріально забезпечували, надавали іншу допомогу спадкодавцеві ОСОБА_7, яка через похилий вік, тяжку хворобу була в безпорадному стані.

Досліджуючи вказані обставини, судом встановлено наступне.

Як вже було судом встановлено, за життя померлій ОСОБА_7 належало наступне майно: автомобіль марки «PEUGEOT 301», д/з ВН 4672 НС, 2016 р.в.; кв.№6 по вул.Рішельєвська,63 в м.Одесі; земельна ділянка, кадастровий номер: :02:005:1814 площею 0.025 га, що знаходиться за адреосю: Одеська обл., Овідіопольський р., с. Мізікевича, вулиця Арцизька, ж/м "Чорноморка-2", земельна ділянка 5/21; житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 102,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р., с. Мізікевича, вулиця Арцизька, ж/м "Чорноморка-2", будинок 5/21; домоволодіння за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вулиця Салтикова-Щедріна, будинок 37, тимчасовий обєкт (павільон) за адресою: м.Одеса, вул.Космонавтов,4-а; торгівельний павільйон, розташований за адресою: м.Одеса, вул.25-ї Чапаєвської дивизії,19 та садова ділянка, площею 300 кв. м. СТ «Зелений Мис», б. №18 по вул. Шкіперській в м. Одесі.

До того ж, судом встановлено, що померлій належало близько 35-ти золотих прикрас та готівкові кошти в сумі 11 986,00 доларів США та 2150,00 євро, які померла зберігала в індивідуальному сейфі № 215 в депозитному сховищі філії ПАТ «Ощадбанк», згідно з договором від 09.09.2016р. № 26-1/1444. Зазначені обставини підтверджуються додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01.06.2017р. по справі № 522/5479/17, що набрало законної сили 12.06.2018р.

З огляду на вищезазначене, суд критично ставиться до посилань позивачів ОСОБА_1І, ОСОБА_5 про те, що ними надавалась матеріальна допомога померлій ОСОБА_7, а також те, що ними сплачувались за неї витрати за комунальні послуги, ліки та інше, оскільки суд вважає, що вона мала змогу забезпечувати себе самостійно та матеріальної допомоги не потребувала. Судом додатково враховано, що ОСОБА_7 займалась підприємницькою діяльністю, та отримувала дохід з оренди належних їй приміщень. У цій частині суд критично ставиться до наданих позивачем та 3-ю особою із самостійними вимогами в якості доказів сплати ними ліків, комунальних та інших платежів з утримання майна, належного ОСОБА_7, у тому числі, після її смерті, (оплата послуг ТОВ «Карабінер-Реагування», оплата послуг телебачення, водопостачання, електроенергії, газу, ліків в Аптеці №5 ТОВ «Пентольол» ), оскільки з них не вбачається, що саме ОСОБА_26 або ОСОБА_1 здійснювали оплату таких послуг. Що стосується оплати ліків, суду також не доведено, чи були саме ці медичні препарати рекомендовані або призначені в порядку проходження курсу лікування ОСОБА_6, а також у звязку з яким саме лікуванням.

Що стосується посилань позивачів на те, що через хворобу та похилий вік спадкодавець ОСОБА_7 перебувала в безпорадному стані та потребувала постійного стороннього догляду протягом тривалого часу, суд встановив наступне.

Відповідно до відповіді на адвокатський запит №01-08/56 від 09.07.2018р., ОСОБА_6, 1942 р. н., зверталася до Центру реконструктивної та відновної медицини ОНМедУ в період з 01.01.2013р. по 04.10.2016р.; була зареєстрована у журналі обліку прийому хворих у стаціонар і відмов у госпіталізації з 21.08.2014 р., та з 12.04.2016 р. по 27.04.2016 р. Медична картка амбулаторного хворого на імя ОСОБА_6 в реєстратурі не зареєстрована. Також, у відповідності до відповіді на адвокатський запит від 10.01.2017р. та замовлення на надання медичних послуг від 21.09.2016 р., судом встановлено, що ОСОБА_6 зверталась 21.09.2016 р. до клініки «Інто-Сана», де в амбулаторному режимі отримала томограму головного мозку та консультацію невропатолога. Оплату медичних послуг виконала самостійно.

При цьому, безпорадний стан це безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у звязку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

При цьому суд враховує, що в останні роки свого життя ОСОБА_6 вела соціально-активний спосіб життя, про що свідчить та обставина, що на протязі 2012 2016 років ОСОБА_6 особисто приймала участь у розгляді адміністративної справи, як представник іншої особи, згідно з ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року по справі № 815/3734/16. Крім того, вказане підтверджується показаннями свідків ОСОБА_14, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22.

Судом, також, встановлено, що позивач ОСОБА_1 здійснив всі витрати на поховання ОСОБА_7, що підтверджується рахунком-фактурою від 05.10.2016 р., рахунками від 06.10.2016р., та від 12.11.2016р.

Аналізуючи вказані обставини у сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами склались правовідносини, що регулюються ст.1232 ЦК України.

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 та третьої особи яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_5.

На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259,263 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1, АДРЕСА_3) до ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_3, як законний представник (РНОКПП: НОМЕР_2, м. Одеса, узвіз Олійника, 4, кв. 13), ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3, АДРЕСА_4), третя особа: ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_4, АДРЕСА_3) про встановлення факту родинних відносин, зміну черговості одержання права на спадкування - відмовити.

У задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_4, АДРЕСА_3) до ОСОБА_3, яка діє як законний представник в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2, м. Одеса, узвіз Олійника, 4, кв. 13), ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3, АДРЕСА_4), про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права на спадкування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 20.07.2018 року.

Суддя: А.Ю. Бойчук