Постанова

Іменем України

11 липня 2018 року

м. Київ

справа № 675/1382/15-ц

провадження № 61-18553св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), ХоптиС. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідачі: ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Хмельницької області, у складі колегії суддів: Пастощука М. М., Янчук Т. О., Ярмолюка О. І., від 17 травня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю, виділення в натурі частини житлового будинку.

Позовна заява ОСОБА_2 мотивована тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06 грудня 2010 року вона є власником 16/25 частини житлового будинку АДРЕСА_1, а власниками іншої частини вказаного житлового будинку є ОСОБА_3 та її чоловік ОСОБА_4 Оскільки частки житлового будинку в натурі не були виділені, між співвласниками склався певний порядок користування будинком та господарськими спорудами, зокрема, погребом. ОСОБА_2 вказала, що з червня 2015 року відповідачі перестали допускати її та членів сім'ї до користування погребом.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи про те, що вирішити питання користування погребом мирним шляхом виявилось неможливим, ОСОБА_7 просила суд зобов'язати відповідачів усунути їй та членам її сім'ї перешкоди у користуванні погребом, розташованим під житловим будинком.

У подальшому позивач збільшила позовні вимоги та остаточно просила суд виділити їй в натурі частину житлового будинку АДРЕСА_1 яка відповідає належній їй частині, що дорівнює 16/25, враховуючи те, що згода про спосіб виділу частки кожного із співвласників між сторонами не досягнута.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області, у складі судді Янішевської О. С., від 27 жовтня 2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 Виділено ОСОБА_216/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1 за першим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи № 09/15, а саме: веранду (І), площею 9,30 кв. м, кухню (1-1), площею 6, 60 кв. м, житлову кімнату (1-2), площею 9, 70 кв. м, житлову кімнату (1-3), площею 23,3 кв. м, коридор (2-1), площею 8,20 кв. м, погріб а-1, площею 15, 7 кв. м. Залишено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 кухню (2-2), площею 10, 0 кв. м, житлову кімнату (2-3), площею 10, 4 кв. м, житлову кімнату площею 17, 6 кв. м. Стягнуто з ОСОБА_2на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 1 568, 58 грн грошової компенсації. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване наявністю у позивача права на виділ у натурі належної їй частки у спірному домоволодінні. Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 09/15 від 16 грудня 2015 року встановлено, що виділ 16/25 частин спірного житлового будинку позивачу є можливим на підставі частини першої статті 364 ЦК України.

17 травня 2017 року рішенням Апеляційного суду Хмельницької області рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції не врахував, що за відсутності дозволу на переобладнання та перепланування будинку суд не вправі був виділяти сторонам окремі частини будинку, в яких передбачається перепланування та втручання в конструкції жилого будинку. Матеріали справи не містять даних, чи були відповідні звернення заінтересованих осіб для отримання документів на виконання робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку, а позивач таких відомостей не надала.

У червні 2017 року ОСОБА_2 подано касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Хмельницької областівід 17 травня 2017 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 17 травня 2017 року, а справу передати на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що апеляційний суд повно і всебічно не з'ясував обставини справи. Вказуючи про те, що нею не було подано докази наявності відповідних дозволів на переобладнання та перепланування спірного будинку, апеляційний суд не сприяв реалізації її прав на подання доказів на підтвердження її доводів, оскільки апеляційним судом розглянуто справу за її відсутності, незважаючи на наявне клопотання про відкладення розгляду справи.

16 червня 2017 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Заперечень (відзиву) на касаційну скаргу не надходило.

02 листопада 2017 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю, виділення в натурі частини житлового будинку призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до пункту 4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

19 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

27 квітня 2018 року справу розподілено судді-доповідачу.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеними вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 є власником 16/25 частини житлового будинку АДРЕСА_1, а власником 9/25 частини цього ж житлового будинку є ОСОБА_3, чоловіком якої є ОСОБА_4

Згідно договору дарування від 30 грудня 2003 року ОСОБА_3 подарувала належну їй 9/25 частину житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_6 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, від імені якої діє ОСОБА_5

Виділ часток співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в натурі не проводився, житловий будинок є об'єктом спільної часткової власності.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи, складеного приватним судовим експертом Мельник М. В. № 09/15 від 16 грудня 2015 року, визначено два можливих варіанти виділення сторонам частин будинку.

За першим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи № 09/15 від 16 грудня 2015 року, для забезпечення ізольованого користування приміщеннями, які пропонуються виділити власникам 16/25 та 9/25 у житловому будинку необхідно:

- з приміщення (2-1) площею 8,20 кв.м закласти дверні прорізи у приміщення (2-2) площею 10,0 кв.м та у приміщення (2-4) площею 17,0 кв.м;

- у приміщенні (2-4) площею 17,0 кв.м в стіні фасадної сторони житлового будинку розібрати віконний проріз та встановити дверний блок, встановити перегородку для влаштування коридору.

Відповідно до другого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи № 09/15 від 16 грудня 2015 року необхідно:

- приміщення (2-1) площею 8,20 кв.м розділити перегородкою на два окремих приміщення по 4,10 кв.м кожного для користування власнику 16/25 житлового будинку площею 4,10 кв.м та площею 4,10 кв.м власнику 9/25 житлового будинку;

- у стіні фасадної частини житлового будинку на місці віконного прорізу влаштувати дверний проріз.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Правовою підставою для звернення з позовом про виділ у натурі частки із майна є стаття 364 ЦК України.

Відповідно до положень статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Звертаючись до суду з позовом про виділ у натурі частки із майна позивач повинен довести (обґрунтувати) технічну можливість виділити частку, що зазвичай підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи, який за своєю змістовною сутністю може замінювати висновок компетентних органів, на які покладено функції у сфері контролю за порядком і безпекою здійснення будівництва.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пунктах 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Відповідно до положень статті 152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Отже, отримання відповідних документів на переобладнання та перепланування жилого будинку необхідне лише у випадку втручання у несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування у іншому випадку дозвільна документація не є необхідною.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17 травня 2005 року N 76 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за N 927/11207, до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Переобладнанням визначається улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Запропоновані у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 09/15 від 16 грудня 2015 року варіанти поділу домоволодіння АДРЕСА_1 не містять даних про необхідність втручання у несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, що було залишено поза увагою апеляційного суду.

Вказуючи про те, що ОСОБА_2 було роз'яснено право подати до суду документи на виконання робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку, або відомості про те, що виконання передбачених висновком судової будівельно-технічної експертизи №09/15 від 16 грудня 2015 року робіт не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання, апеляційний суд, незважаючи на заявлене клопотання про відкладення розгляду справи (т. 2 а.с. 76), розглянув справу за відсутності позивача і витребуваної інформації. Також апеляційний суд мав можливість усунути суперечності висновку експерта (у випадку їх наявності) шляхом опитування експерта у судовому засіданні.

ЦПК України, 2004 року, передбачено право апеляційного суду на розгляд справи за відсутністю сторони у випадку, якщо зібраних матеріалів справи достатньо для вирішення спору і немає потреби для з'ясування додаткових обставин чи заслуховування пояснення особи, яка не з'явилась.

Визнавши підставою для відмови у позові лише відсутність дозволу на переобладнання та перепланування будинку, апеляційний суд немотивовано відхилив висновок експерта і не перевірив всі доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Таким чином, висновки суду апеляційної інстанції є передчасними.

Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Частиною першою статті 400 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки недоліки, допущені судом апеляційної інстанції, не можуть бути усунуті при касаційному розгляді справи, судове рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно об'єктивно перевірити обґрунтованість позовних вимог, надати оцінку доводам та поданим сторонами доказам в обґрунтування своїх вимог та заперечень, як в цілому, так і кожному доказу окремо, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу.

Керуючись статтями 402, 409, 411, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 17 травня 2017 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до Апеляційного суду Хмельницької області.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД. Д. Луспеник

СуддіО. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта