№ 243/2252/18
Справа № 2/243/1182/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2018 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючий суддя Пронін С.Г.
за участю секретаря Плаксіної Є.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Словянську Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення боргу та компенсацію моральної шкоди, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09 квітня 2013 року він позичив відповідачу грошові кошти у сумі 3000 грн., які остання зобовязалася повернути в строк до грудня 2017 року. Враховуючи, що до теперішнього часу ОСОБА_2 грошові кошти позивачу не повернула, в звязку з чим останній відчуває нервове напруження та хвилювання, змушений відвідувати адвокатів та позбавлений можливості оздоровлення, він просить суд задовольнити його позовні вимоги та стягнути з відповідача борг у сумі 3 000 грн., а також моральну шкоду у сумі 10 000 грн.
Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2, у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в квітні 2013 року позичила у ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, грошові кошти у сумі 3 000 грн. на придбання пральної машини та зобовязалася їх повернути у строк до грудня 2017 року.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з приписами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 3 статті 254 ЦК України визначено, що строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.
В звязку з викладеним, суд приходить до переконання, що останнім днем повернення грошових коштів за вищевказаним договором позики позичальником ОСОБА_2 позикодавцеві ОСОБА_1 є 30 листопада 2017 року.
Таким чином, враховуючи, що на час розгляду справи грошові кошти відповідачем позивачу не були повернуті, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 3 000 грн.
Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування йому відповідачем моральної шкоди, то в цій частині суд керується наступним.
З приписів статті 23 ЦК України слідує, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
До того ж, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
На підставі викладеного, а також статті 41 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості та враховуючи, що невиконання ОСОБА_2 своїх зобовязань щодо повернення грошових коштів за договором позики призвели до нервового напруження та хвилювання позивача, необхідності відвідування ним адвокатів та позбавлення його можливості оздоровлення, суд вважає необхідним та справедливим стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у сумі 5 000 грн.
Крім того, з приписів частини 6 статті 141 ЦПК України слідує, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» на 1 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб в розмірі 1 762 гривні.
Отже з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 409 грн. 60 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-268, 273, 280-283, 289 ЦПК України, ст. ст. 23, 525, 526, 527, 530, 1046, 1047 1049, 1050, 1167 ЦК України, Законом України «Про судовий збір», суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: невідомий, оскільки фізична особа у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків не зареєстрована, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, грошові кошти за договором позики у сумі 3 000 (три тисячі) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: невідомий, оскільки фізична особа у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків не
зареєстрована, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у сумі 5 000 (пять тисяч) гривень.
В решті вимог ОСОБА_1 відмовити.
Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_3