Справа № 450/330/17 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б.
Провадження № 22-ц/783/4690/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» в особі Пустомитівського РЕМ на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 квітня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» в особі Пустомитівського РЕМ до ОСОБА_2 про відшкодування вартості електричної енергії не облікованої внаслідок порушення Правил користування еклектичною енергією для населення, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2017 року позивач ПАТ «Львівобленерго» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з неї 19 448, 19 грн. - вартість електричної енергії не облікованої внаслідок порушення Правил користування еклектичною енергією для населення, а також стягнути із відповідача судовий збір.

Свої вимоги мотивував тим, що 15.12.2014 року за адресою вул. Л. Українки, 7, с. Годовиця Пустомитівського району Львівської області, було зафіксовано порушення Правил користування електричною енергією для населення, що виразилось у самовільному підключенні електроустановки до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника, з порушенням схеми обліку, а саме накиду проводів на лінію електропередач для підключення електроприладу поза приладом обліку, з приводу чого було складено відповідний акт № 05651 від 15.12.2014 року. Згідно рішення комісії Пустомитівського РЕМ відповідач повинна сплатити ПАТ «Львівобленерго» вартість необлікованої електричної енергії внаслідок порушення, згідно розрахунку у розмірі 19 448, 19 грн., однак в добровільному порядку відшкодовувати завдану шкоду відповідачі відмовляються.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 квітня 2017 року в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» в особі Пустомитівського РЕМ до ОСОБА_2 про відшкодування вартості електричної енергії не облікованої внаслідок порушення Правил користування еклектичною енергією для населення - відмовлено.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 квітня 2017 року оскаржив позивач ПАТ «Львівобленерго» в особі Пустомитівського РЕМ, подавши апеляційну скаргу.

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного та всебічного зясування всіх обставин справи, із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що відмову в задоволенні позовних вимог, суд мотивує порушенням права відповідача на захист та позбавлення можливості у позасудовому порядку врегулювати спір, а також недоведеністю заявлених вимог. Зокрема, в оскарженому рішенні зазначено, що позивачем не дотримано свого обовязку щодо належного повідомлення споживача про розгляд ОСОБА_3 про порушення ПКЕЕН. Проте, всупереч наведеному, апелянт вважає, що такий обовязок було дотримано. Так, в Протоколі засідання комісії Пустомитівської РЕМ № 05651 від 15 січня 2015 року зазначено, що споживач запрошувався на засідання комісії актом, відправленим рекомендованим листом та листом № 216 -1692 від 18 грудня 2014 року. Даний факт підтверджується листом № 216-1692 від 18 грудня 2014 року та фіксальним чеком № 318 від 18 грудня 2014 року.

Окрім того, судом зазначено, що позивачем не надано доказів того, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою: с. Годовиця Пустомитівського району Львівської області, вул. Л.Українки, 7. Проте, такі дані вказувались в позовній заяві, зокрема зазначалось, що за вказаною адресою відкрито особовий рахунок №100/272 на ОСОБА_2 Також в матеріалах справи наявна довідка Пустомитівського ВЕП від 05 травня 2017 року з якої вбачається, що ОСОБА_2 на момент виявлення порушень була споживачем електричної енергії за адресою: с. Годовиця Пустомитівського району Львівської області, вул. Л.Українки, 7 та здійснювала оплати, згідно виставлених квитанцій. Листом № 316-0338 від 22 вересня 2016 року Пустомитівським ВЕП ПАТ «Львівобленерго» було заявлено претензію до ОСОБА_2 на суму заборгованості 19 448 грн. 19 коп., нарахованої по ОСОБА_3 № 05651 від 15 грудня 2014 року. Факт скеруванню споживачу даного листа підтверджується фіксальним чеком від 23 вересня 2016 року.

Просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 квітня 2017 року скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судове засідання сторони не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, від представника Пустомитівського РЕМ - ОСОБА_4 надійшло до суду клопотання про відкладення розгляду справи, однак жодних підтверджуючих документів про поважність причин неявки в судове засідання призначене на 03 липня 2018 року не надано. Від інших учасників клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. На переконання колегії суддів матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті за відсутності сторін. А відтак, колегія суддів приходить до висновку про розгляд справи у відсутності учасників судового процесу, що не зявилися в судове засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Справа розглядається Апеляційним судом Львівської області у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.Таким чином, дана справа розглядається за правилами ЦПК України в редакції Закону №2147-У111 від 03.10.2017 року, яка набрала чинності з 15.12.2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч. ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Ухвалюючи оскаржене рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що енергопостачальник не виконав обов'язку щодо належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду акту про порушення ПКЕЕН №05651 від 15.12.2014 року, а відтак результати розгляду такого акту є неналежними доказами щодо підтвердження факту порушення та обґрунтування суми завданої шкоди. Крім того, в результаті допущених порушень було допущено порушення права відповідачів на захист та позбавлено можливості у позасудовому порядку врегулювати спір, який виник.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України ст.ст. 24 - 27 Закону України "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 4 травня 2006 року № 562.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про електроенергетику" енергія - це електрична чи теплова енергія, що виробляється на об'єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу.

Відповідно до положень пункту 2 Правил користування електричною енергією для населення, самовільне підключення - це споживання електричної енергії без укладення з енергопостачальником договору про користування електричною енергією або підключення з порушенням цих Правил.

Споживання електричної енергії без приладів обліку не допускається, крім випадків передбачених цими Правилами (п. 9 Правил).

Встановлено, що 15.12.2014 року працівниками Пустомитівського РЕМ ПАТ «Львівобленерго» було складено акт про порушення ПКЕЕН №05651 споживачем ОСОБА_2, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому, присутня споживач ОСОБА_2 відмовилася від підписання вказаного акту.

Згідно листа Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 31 від 30.01.2017 року, житловий будинок, який знаходиться по вул. Лесі Українки, 7 у с. Годовиця Пустомитівського району Львівської області належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (витяг серія СЕВ №545423, номер витягу 31346823 від 19.09.2011 року).

У Пустомитівському районі електричних мереж ПАТ «Львівобленерго» за адресою по вул. Лесі Українки, 7 у с. Годовиця Пустомитівського району Львівської області зареєстрований побутовий абонент ОСОБА_2, особовий рахунок якого № 100/272.

Акт про порушення від 15.12.2014 року № 05651 був розглянутий у відсутності споживача на засіданні комісії Пустомитівського РЕМ 15.01.2015 року. За підсумками його розгляду цього ж дня було складено протокол №05651, відповідно до якого було визначено обсяг електричної енергії не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН та проведено розрахунок вартості цієї електричної енергії, яка становить 19 448, 19 грн.

Відповідно до абз.1 п.53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357 у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження.

Згідно абз. 3-6 п. 53 цих Правил акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів. Енергопостачальник повідомляє споживача не пізніше ніж за 20 календарних днів до дня засідання комісії про його час і дату. Акт про порушення цих Правил не розглядається у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживача про час і дату засідання комісії.

Як вбачається із матеріалів справи листом №216-1692 від 18.12.2014 року ОСОБА_2 була повідомлена про те, що акт про порушення ПКЕЕН № 05651 від 15.12.2014 року буде розглядатися на засіданні комісії 15.01.2015 року.

Зазначений лист був відправлений ОСОБА_2 18.12.2014 року рекомендованим поштовим відправленням №1318, що підтверджується відповідним фіскальним чеком відділення поштового зв'язку м. Пустомити (а.с.33).

Відповідно до п.2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 року рекомендоване поштове відправлення - це, серед іншого, реєстрований лист, який приймається для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення.

В свою чергу, згідно цього ж пункту, реєстроване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку.

Таким чином, на думку колегії суддів, підтвердженням відправлення рекомендованого поштового відправлення є відповідний розрахунковий документ (в тому числі чек).

Крім того, відповідно до п. п. 92, 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, рекомендовані поштові відправлення, адресовані фізичним особам, підлягають доставці додому і під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

Відтак, колегія суддів вважає, що відповідач була належним чином повідомлена про засідання комісії Пустомитівського РЕМ 15.01.2015 року щодо розгляду акту№05651 від 15.12.2014 року про порушення нею правил ПКЕЕН, оскільки в матеріалах справи наявна копія фіскального чеку про відправлення рекомендованого поштового відправлення ОСОБА_2 із листом №216-1692 від 18.12.2014 року. Отже, протокол №05651 від 15.01.2015 року, складений за результатами засідання цієї комісії, на думку колегії суддів, слід вважати, належним та допустимим доказом.

А тому, висновки суду першої інстанції, щодо ненадання позивачем жодних доказів належного повідомлення відповідачки стосовно часу та місця засідання комісії є помилковими.

Крім цього, колегія суддів погоджується з доводами позивача про порушення відповідачами ПКЕЕН, оскільки такий факт підтверджується актом про порушення №06651 від 15.12.2014 року, у якому зазначено, що порушення полягло у самовільному підключенні електроустановки до електричної мережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку, а саме накиду проводів на лінію електропередач для підключення електроприладу поза приладом обліку. Факт порушення відповідачкою підтверджується також протоколом засідання комісії Пустомитівського РЕМ від 15.01.2015 року, яким також визначено обсяг та вартість позаобліково спожитої електроенергії.

Нормою ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачається, що споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та Правил.

Висновки суду про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження порушення Правил користування електричною енергією для населення відповідачами, є помилковим, оскільки саме акт про порушення є відповідним доказом про порушення споживачем Правил та надає підстави для стягнення збитків, заподіяних без обліковим використання електричної енергії.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України (в редакції 2004 року, чинній на час розгляду справи в суді першої інстанції), обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, акт про порушення споживачем правил користування електричною енергією, який складений представниками енергопостачальника і наданий суду в обґрунтування вимог про стягнення вартості не облікованої електроенергії, є належним доказом, відповідно до вимог ст.ст. 57, 58, 59, 60, 212 ЦПК України (в редакції 2004 року, чинній на час розгляду справи в суді першої інстанції ).

Не приймаючи зазначений акт як доказ вини споживача у безобліковому споживанні електроенергії, суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України (в редакції 2004 року, чинній на час розгляду справи в суді першої інстанції) не дав йому правової оцінки відповідно до положень закону, не навів правової норми, яка б звільняла відповідача від відповідальності.

Колегія суддів враховує і те, що не позивач доводить вину відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини в силу презумпції заподіювача шкоди.

Виявлене представниками позивача порушення відноситься до порушень ПКЕЕН, визначених п. п. 5 п. 3.1 Методики, у звязку з чим позивачем проведено розрахунок вартості необлікованої електричної енергії відповідно до п .3.3 Методики, тобто з 02.04.2014 року по 15.12.2014 року за 257 днів.

Як вбачається із розрахунку обсягу та вартості не облікованої електричної енергії внаслідок порушення відповідачами ПКЕЕН сума заборгованості за спожиту електричну енергію становить 19 448,19 грн.

Згідно абз. 4 п. 37 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357 енергопостачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до переконання про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень п. 2 ст. 376 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» в особі Пустомитівського РЕМ є обґрунтованими і відповідний позов слід задовольнити, з розподілом судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

У відповідності до вимог абз. 2 ч. 5 ст. 268 ЦПК України в редакції 2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 11 липня 2018 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» в особі Пустомитівського РЕМ - задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» в особі Пустомитівського РЕМ до ОСОБА_2 про відшкодування вартості електричної енергії не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування еклектичною енергією для населення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» на поточний рахунок із спеціальним режимом використання №9021 в Філії ЛОУ АТ «Ощадбанк», МФО 325796, Кодт , вартість електричної енергії не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування еклектичною енергією для населення в сумі 19 448 грн. 19 коп. (девятнадцять тисяч чотириста сорок вісім грн. 19 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» на поточний рахунок із спеціальним режимом використання №9021 в Філії ЛОУ АТ «Ощадбанк», МФО 325796, КодтЄДРПОУ 00 грн. 00 коп. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.) судового збору сплаченого позивачем при подачі позову до суду першої інстанції та 1760 грн. 00 коп. (одна тисяча сімсот шістдесят грн. 00 коп. ) судового збору, сплаченого позивачем при подачі апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 липня 2018 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_3