Справа № 467/400/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(зачоне)

09.07.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді Догарєвої І.О.

секретаря судового засідання Фесенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

23.04.2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 14 січня 1992 року Смірниховським відділом ЗАГС Сахалінської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що складено відповідний актовий запис № 1 від 14 січня 1992 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії I-ФС № 466532. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між подружжям, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. На протязі більше 3 років подружжя разом не проживає. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства та сумісного проживання остаточно припинено. Розірвати шлюб в добровільному порядку відповідач не бажає. Позивач вважає, що їхній шлюб існує формально і подальше його збереження є недоцільним. Також, просила після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище « Остапенко».

Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву в якій просив дану справу слухати без його участі та без участі позивача, позовні вимоги позивача підтримав повністю, позов просив задовольнити. Не заперечив щодо заочного розгляду справи.

Відповідач неодноразово належним чином повідомлявся про час і місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання, проте в судове засідання не зявився. На цій підставі, враховуючи відсутність заперечень з боку позивача, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України 09 липня 2018 року суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 14 січня 1992 року Смірниховським відділом ЗАГС Сахалінської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1 від 14 січня 1992 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії I-ФС № 466532 (а.с.8). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

Позивач в позовній заяві стверджує, що вони з відповідачем більше 3 років не підтримують сімейних стосунків, шлюб існує формально, тому збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Тому, такий шлюб зберігати не доцільно.

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 14 січня 1992 року Смірниховським відділом ЗАГС Сахалінської області, актовий запис № 1 від 14 січня 1992 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії I-ФС № 466532,відповідно до вимог ч.3 ст.105, ст.112 Сімейного кодексу України підлягає розірванню.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

На підставі наведеного, позивачу прізвище «Остапенко» після розірвання шлюбу на дошлюбне не змінювати.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 104, 110, 112, 113 СК України, ст.ст. 141, 247, 258- 259, 263-265, 280-283ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 14 січня 1992 року Смірниховським відділом ЗАГС Сахалінської області, актовий запис № 1 - розірвати.

Позивачу прізвище «Остапенко» після розірвання шлюбу на дошлюбне не змінювати.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем та іншими учасниками справи шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.О. Догарєва