Справа № 344/1402/17
Провадження № 22-ц/779/843/2018
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2018 року м. Івано-Франківськ
Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів Пнівчук О.В., Василишин Л.В.,

секретаря Капущак С.В.,

з участю представника апелянта,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки та своє утримання за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 18 квітня 2018 року під головуванням судді Пастернак І.А. в м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 01.02.2017 року звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки та на своє утримання до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, мотивуючи позов тим, що 29.03.2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Між сторонами склалися неприязні взаємовідносини, які призвели до роздільного проживання. Дитина знаходиться на повному утриманні та вихованні позивачки, відповідач не забезпечує сім`ю, не піклується про її добробут. Позивачка на даний час тимчасово не працює, оскільки, знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною. Відповідач проходить службу в Національній гвардії та отримує регулярний великий дохід. Інших утриманців та стягнень по виконавчих листах у нього немає, а тому може надавати аліменти. Просила суд стягувати з відповідача аліменти щомісячно в розмірі по 1/3 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно з часу звернення до суду та до досягнення донькою повноліття, а також на своє утримання в розмірі 1 500 грн. щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 18 квітня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини від усіх заробітків (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі по 850 гривень щомісячно до 13.06.2017 року.

Стягнення аліментів розпочато з 01.02.2017 року.

Стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь стягувача Державної судової адміністрації України - 640 грн судового збору.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постановляючи рішення щодо стягнення з нього коштів на утримання колишньої дружини суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції, без наведення конкретної мотивації, було постановлено стягувати з нього кошти на утримання колишньої дружини з посиланням виключно на те, що він є працездатним та на нього утриманні не перебувають непрацездатні батьки чи інші малолітні (неповнолітні) діти. При цьому, даний факт не був предметом дослідження, а в судовому засідання, жодних доказів позивачкою з даного приводу суду представлено не було, відповідач у своїй заяві категорично заперечував проти задоволення вимог позивачки у цій частині. Позивачкою не надано суду першої інстанції будь-яких доказів, які б підтверджували її право на утримання після розірвання шлюбу.

Апелянт вважає, що така позиція суду першої інстанції суперечить правовій позиції Верховного суду, який аналізуючи норми матеріального права зокрема ч.ч. 2-4 ст. 75 та ст..76 Сімейного кодексу України, приходить до висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, зокрема: перебування у зареєстрованому шлюбі або після розірвання шлюбу якщо особа стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу, а також коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення.

Обставини, які дають право на утримання після припинення шлюбних відносин судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення досліджені не були, рішення постановлено виключно на припущеннях, повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставини справи судом проведено не було. Слухання справи проведено судом формально, судом враховано виключно вимоги позивача, зазначені у позовній заяві.

Просить змінити рішення суду першої інстанції, відмовивши у задоволенні позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 , в решті рішення залишити без зміни.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

З копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 виданого 11.07.2014 року вбачається, що сторони є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України (далі- СК України) визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З даних, які містяться у довідці, виданій ОСОБА_2 , вбачається, що він проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 . Його дохід за період з 01.10.2016 року по 31.03.2017 року без урахування аліментів становив 76 280,28 грн. (а.с.69).

Судом першої інстанції враховано те, що відповідач працевлаштований, стан його здоров`я, відсутність на його утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, батьків. Суд прийшов до правильного висновку, що аліменти на утримання малолітньої доньки слід визначити в частці від заробітку (доходу) батька в розмірі 1/3 від усіх його заробітків (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття. Рішення в цій частині сторони не оскаржують.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , то суд зазначив наступне.

Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України).

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що відповідач є працездатним, на його утриманні не перебувають непрацездатні батьки, інші малолітні чи неповнолітні діти, а тому з нього на користь позивачки на її утримання слід стягувати по 850,00 грн. щомісячно до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьохрічного віку.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, не заслуговують на увагу, оскільки до даних правовідносин суд вірно застосував статтю 84 СК України, яка і передбачає обов`язок чоловіка надавати утримання дружині, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років незалежно від того, чи вона працює.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованості рішення суду і підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 18 квітня 2018 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18 липня 2018 року.

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Л.В. Василишин