АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 755/8760/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6518/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Галаган В.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

суддя-доповідач Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» про стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року ОСОБА_3 звернувся у суд із позовом до приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» про стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2018 року позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків - протягом трьох днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У подальшому, ухвалою того ж суду від 21 червня 2018 року позов визнано неподаним й повернуто позивачу з підстав не усунення у встановлений судом строк недоліків позовної заяви, викладених в ухвалі суду від 14 червня 2018 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ухвала від 14 червня 2018 року про залишення позовної заяви без руху до усунення недоліків не може вважатися такою що вручена відповідно до положень ст. 272 ЦПК України, як направлена в порушення положень законодавства не на офіційні адреси позивача, та/або його представника, та не направлена у паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення. А тому, враховуючи також положення абз. 2 п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, позивачем, відповідно до положень ЦПК України не були пропущені строки усунення недоліків, визначені ухвалою від 14 червня 2018 року.

Посилаючись на зазначене, а також те, що ніяких інших заперечень або зауважень до заяви про усунення недоліків судом не було встановлено та зазначено, просив апеляційну скаргу задовольнити.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її заявнику, районний суд виходив з того, що у встановлений судом строк позивачем не усунуто недоліки, виявлені судом під час вирішення питання прийняття позовної заяви до розгляду.

Між тим, з такими висновками місцевого суду погодитися неможливо, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначено, що з огляду на тривалий строк поштової доставки кореспонденції та для скорочення строку підготовки справи до судового розгляду з метою її розгляду у встановлений законом строк, було прийняте рішення не відправляти ухвалу суду від 14 червня 2018 року про залишення позову без руху у паперовому вигляді послугами пошти, а відправити у електронному вигляді.

Зі змісту вказаної ухвали також убачається, що судом здійснено спробу по направленню ухвали суду від 14 червня 2018 року на електронну адресу позивача, зазначену ним у позовній заяві, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2, однак сайт mail.ru було заблоковано на підставі Указу Президента України N° 133/2017 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28 квітня 2017 року.

Між тим, остільки відправлення електронних листів на адреси домену www.mail.ruне потребують необхідності заходити на цей сайт, або користуватися послугами саме цього сайту, або реєструвати там нову електронну адресу, а безпосереднє відправлення листів здійснюється за допомогою домену та електронної адреси відправника, колегія суддів критично оцінює вказані висновки районного суду.

Колегія суддів визнає безпідставними висновки суду першої інстанції й щодо належності відправлення ухвали суду від 14 червня 2018 року на електронну адресу представника позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено, що зазначені у позовній заяві електронні адреси ОСОБА_3 та його представника не є офіційними електронними адресами, зареєстрованими в Єдиній судовій інформаційній системі.

Наказом № 227 від 07 листопада 2016 року, державною судовою адміністрацією України був затверджений Тимчасовий регламент надсилання судом електронних документів учасникам судового процесу, кримінального провадження.

Зазначений регламент був затверджений відповідно до статей 152,153 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», рішення Ради суддів України від 29 лютого 2008 року № 38 щодо створення Єдиної судової інформаційної системи та з метою забезпечення своєчасного отримання учасниками судового процесу, кримінального провадження судових повісток, повідомлень та інших документів під час розгляду судових справ.

Відповідно до положень зазначеного Тимчасового регламенту, суд після виготовлення та підписання процесуального документа паралельно з порядком, визначеним процесуальним законодавством, надсилає електронні копії процесуального документа, скріплені електронним цифровим підписом судді (судді-доповідача, головуючого судді), електронною поштою на поштову скриньку учасника судового процесу, кримінального провадження, якщо такий учасник зареєстрований в Системі як Користувач ...(Розділ 4 Регламенту);...Забороняється надсилати електронні копії документів особам, які не зареєстровані у базі даних Системи, окрім випадків визначених процесуальним законодавством...(Розділ 4 Регламенту);...електронна адреса - адреса електронної пошти, що складається з ідентифікатора, позначки та доменного імені. При цьому ідентифікатором для юридичних осіб є ідентифікаційний код юридичної особи, для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - ідентифікаційний номер платника податків - фізичної особи (у разі відсутності ідентифікаційного номера - серія та номер паспорта громадянина). Доменним іменем є ім'я у домені «mail.gov.ua»... (п.п. 1 п. 2 розділу і Регламенту).

Таким чином, в порушення ч. 6 ст. 272 ЦПК України, п.п. 1, 2 Розділу 4 Тимчасового регламенту надсилання судом електронних документів учасникам судового процесу, суд першої інстанції встановив факт надіслання не на офіційні електронні адреси позивача та його представника, не міститься доказів й скріплення електронним підписом вказаної електронної копії судового рішення.

За таких обставин, районний суд направив судове рішення на електронні адреси, в порушення п.п. 1, 2 Розділу 9 Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

При цьому, колегія суддів враховує й позицію Європейського суду з прав людини, якою визначено, що поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «С. G. та інші проти Болгарії» («С. G. and Others v. Bulgaria», заява N 1365/07, 24 April 2008, § 39), «ОлександрВолков проти України» («Oleksandr Volkov v. Ukraine», заява № 21722/11, § 170)).

Згідно змісту ухвали суду першої інстанції від 21 червня 2018 року убачається, що 21 червня 2018 року (вх. № 38017) позивачем ОСОБА_3 на виконання вимог ухвали суду від 14 червня 2018 року подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій позивачем зазначено, що ухвалу суду від 14 червня 2018 року він на дату складання заяви (21.06.2018 року) не отримував, разом з тим, суд критично оцінив вказані твердження позивача з огляду на те, що останній мав реальну можливість для ознайомлення із змістом ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2018 року, оскільки таку ухвалу було доставлено 15 червня 2018 роки о 17:04:53 на абонентську скриньку представника позивача, яку позивачем особисто зазначено як у позовній заяві так і у заяві про усунення недоліків позовної заяви.

Відповідно до абз. 2 п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Між тим, районний суд встановивши час доставки надісланої ним ухвали, не врахував положення абз. 2 п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України під час визначення останнього дня на усунення недоліків, чим допустив порушення норм процесуального права.

Крім того, згідно положень ст. 121 ЦПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій.

Разом з тим, встановлений ухвалою суду від 14 червня 2018 року трьохденний строк з моменту отримання ухвали про залишення позову без руху на усунення недоліків заяви, з яких 2 дні приходяться на вихідні дні, при тому, що законодавчо визначений строк до 10 днів, очевидно порушує принцип розумності визначення строків в частині неможливості здійснення визначених дій у встановлений строк.

Відповідно до ч. 6 ст. 124 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

Встановлено, що 21 червня 2018 року (вх. № 38017) позивачем ОСОБА_3 на виконання вимог ухвали суду від 14 червня 2018 року подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Отже, враховуючи встановлений районним судом дату і час отримання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 14 червня 2018 року саме 15 червня 2018 року о 17:04:53 год., тобто після 17 години, та не спростування вказаного позивачем, на підставі абз. 2 п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, днем вручення ухвали слід вважати 18 червня 2018 року, а отже, останнім днем усунення недоліків було 21 червня 2018 року, тобто день, коли заява про усунення недоліків вже була подана до районного суду, про що прямо зазначено в оскаржуваній ухвалі.

За таких обставин, коли позивачем у визначений судом трьохденний строк на виконання ухвали суду від 14 червня 2018 року на адресу районного суду надійшла заява з додатками до неї, колегія суддів визнає поспішними висновки районного суду про наявність підстав до визнання позовної заяви неподаною й її повернення.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, а справа - направленню до того ж суду для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2018 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 липня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: