Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1911/18

номер провадження 2/695/1032/18

19 липня 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.,

за участю секретаря Бреуса В.С.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2017 року помер ОСОБА_2, який за свого життя склав заповіт за яким все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося , він заповів ОСОБА_3. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на майно, яке належало померлому та до складу якого, серед іншого увійшов будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою вул. Центральна, 32 с. Вознесенське Золотоніського району Черкаської області.

Хоча позивач є спадкоємцем за заповітом усього майна померлого ОСОБА_2, проте остання не може оформити право на спадщину, так як у неї відсутні оригінали документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вказаний житловий будинок і за цих підстав нотаріус, постановою від 19.06.2018 року, відмовив у вчиненні нотаріальної дії. За вказаних обставин позивач була змушена звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом.

У судове засідання позивач не зявилася, однак надала до суду заяву, згідно якої розгляд справи просила проводити за її відсутності на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі.

Представник відповідача Вознесенської сільської ради в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечує.

Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі та прийняти рішення на підставі доказів, що знаходяться у ній.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення.

При цьому суд виходить з наступних підстав.

Саттями ст.. 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи.

Відповідно до свідоцтва про смерть (серії І-СР № 315079 від 01.12.2017 року) ОСОБА_2 помер 14.08.1929 року, про що зроблений відповідний актовий запис №57.

Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Вознесенської сільської ради Золотоніського району за вих. № 842 від 13.06.2018 року, на підставі запису в погосподарській книзі сільської ради №2, обєкт по господарського обліку №0100-3 за ОСОБА_2 числиться житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Вознесенське Золотоніського району Черкаської області по вул. Центральна, 32. Житловий будинок побудований до 1960 року.

Право власності померлого на вказаний будинок стверджується також даними технічного паспорту, копія якого додана до матеріалів справи та із якого вбачається, що вказаний будинок був побудований в 1960 році.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 червня 2018 року Золотоніською районною державною нотаріальною конторою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок, із-за відсутності правовстановлюючого документа на дане майно.

Суд бере до уваги, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не було передбачено процедури введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні прав власності.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад і додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Оскільки сам будинок був побудований в 1960 році, а в сільській раді наявний відповідний запис в погосподарській книзі про власника вказаного будинку, суд приходить до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 за життя належав на праві власності будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою вул. Центральна, 4, с. Вознесенське, Золотоніського району Черкаської області, хоча за життя він і не отримав відповідного свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок.

ВІдповідно до загальних норм закріплених в ст. 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Окрім того суд, при вирішенні вказаної справи бере до уваги, що згідно ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Сільська рада, як відповідач по справі та орган місцевого самоврядування, що здійснює представництво територіальної громади позовні вимоги не заперечувала, доказів на їх спростування суду не надавала, а отже визнала і факт належності вказаного будинку померлому ОСОБА_2.

Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину.

Нормами ч. 1 ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадщину мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до заповіту ОСОБА_2 від 25.09.2014 року, посвідченого секретарем Вознесенськоїсільської ради Золотоніського району, зареєстрованого в реєстрі за №146, ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося, заповів ОСОБА_4.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 змінила своє прізвище на Василенко в результаті реєстрації шлюбу, що стверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії І-СР №112972, виданим відділом ДРАЦС по м. Золотоноші реєстраційної служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачається з повідомлення Золотоніської районної державної нотаріальної контори №635/01-16 від 03.07.2018 року після смерті ОСОБА_2 заведена спадкова справа за №126/2018. Підставою для її заведення була подана заява про прийняття спадщини від ОСОБА_1

Прийняття спадщини позивачем по справі стверджується також витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №51924316.

Таким чином у судовому засіданні встановлено, що позивач прийняла спадщину у встановленому чинним законодавством порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1296 відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, а оскільки оригінал правовстановлюючого документа відсутній, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому позов, враховуючи наявність законних підстав, підлягає до повного задоволення.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 346, 1268 ЦК України та ст. 10,

ст., ст. 76,264,265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, село Вознесенське, вулиця Центральна, 32, за ОСОБА_1, в порядку спадкування за заповітом, посвідченим у Вознесенській сільській раді Золотоніського району Черкаської області 25 вересня 2014 року, реєстр. № 146, після померлого 30.11.2017 року ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя : Середа Л.В.