Справа № 521/9512/18
Провадження № 4-с/521/88/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Мазун І.А.

за участі секретаря судового засідання Кіліян О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 заінтересована особа - Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області ОСОБА_2, ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» про бездіяльність приватного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу одеської області ОСОБА_2, та просить суд, зобовязати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_2 передати виконавче провадження № 56375033 до Суворовського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області для примусового виконання.

Свої вимоги мотивує тим, що 10.05.2018р. приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області ОСОБА_2, було відкрито виконавче провадження № 56375033 про стягнення з нього на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління грошових коштів. Постанову про відкриття даного виконавчого провадження не отримав, про дане провадження дізнався з електронного реєстру АСВП 04.06.2018р. Зазначене виконавче провадження здійснюється з порушенням вимог законодавства, оскільки на виконанні Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області вже перебуває виконавче провадження № 50486020 стосовного того самого боржника, яке було відкрито раніше, а саме 15.03.2016р. Таким чином, приватний виконавець, керуючись Інструкцією з організації примусового виконання рішень, повинен був передати своє виконавче провадження до Суворовського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області, у якому виконавче провадження з приводу стягнення коштів із заявника відкрито першим. Посилаючись на викладене, скаржник просив зобовязати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_2 передати виконавче провадження № 56375033 до Суворовського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області для примусового виконання.

Представник скаржника в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Приватний виконавець в судове засідання не зявився, однак надав до суду письмові заперечення проти скарги, просив суд відмовити в задоволенні скарги, оскільки приватний виконавець не зобовязаний перевіряти наявність відкритих виконавчих провадження щодо одного боржника державним виконавцем чи іншими приватними виконавцями, перевірка здійснюється лише серед тих виконавчих проваджень, що вже перебувають на виконанні в конкретного приватного виконавця.

Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, повідомлявся заздалегідь належним чином.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, суд приходить до висновку про задоволення скарги.

Судом встановлено, що 10.05.2018р. приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області ОСОБА_2, було відкрито виконавче провадження № 56375033 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління грошових коштів. З матеріалів справи вбачається, що в Суворовському відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області вже перебуває виконавче провадження № 50486020 стосовного того самого боржника ОСОБА_1, яке було відкрито раніше, а саме 15.03.2016р.

В силу статті 19 Конституції України, органи Державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Згідно ч.1 ст. 4 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: 1) верховенства права; 2) законності; 3) незалежності; 4) справедливості, неупередженості та об'єктивності; 5) обов'язковості виконання рішень; 6) диспозитивності; 7) гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; 8) розумності строків виконавчого провадження; 9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

А згідно ч.1 ст. 5 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"Державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

У відповідності до п. 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року N 2832/5) ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, відповідно до положень ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Крім того, пп. 1, 2, 5 пункту 14 розділу ІІІ цієї Інструкції передбачено, що у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об»єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об»єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову. Постанови про об»єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження виносяться не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється виконавче провадження (зведене виконавче провадження. Наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника державний виконавець перевіряє за даними автоматизованої системи виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження.

Отже, даним пунктом Інструкції вказано державному виконавцеві у випадку відкриття виконавчого провадження, яке є першим відкритим виконавчим провадженням відносно божника, об'єднати виконавчі провадження у зведене, а також передати виконавче провадження до зведеного, тобто до того яке є першим відкрите.

Відтак, даний пункт Інструкції чітко розмежовує дії державного виконавця на об'єднання у зведене (коли державним виконавцем першим відкрито виконавче провадження) та на приєднання до зведеного виконавчого провадження (коли в органах ДВС або у іншого приватного виконавця вже перебуває на виконанні примусове виконання рішення відносно одного і того ж боржника). При цьому перевага надається тому виконавцеві (незалежно державний чи приватний) яким першим відкрито виконавче провадження).

Аналіз наведених норм дає можливість зробити висновок про те, що наявність окремих двох або більше виконавчих проваджень щодо одного і того самого боржника є недопустимим, оскільки порушується принцип черговості задоволення вимог стягувачів у разі недостатності стягнутої суми для задоволення вимог стягувачів та збільшує витрати виконавчого провадження, сплата яких в подальшому покладається на боржника.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку щодо задоволення відповідної скарги.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 450, 451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа - Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області ОСОБА_2, ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» про бездіяльність приватного виконавця - задовольнити.

Зобовязати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_2 передати виконавче провадження № 56375033 до Суворовського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області для примусового виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.А.Мазун