судді Апеляційного суду Київської області Журби С. О.
у справі за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «ПІРЕУС БАНК МКБ» на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 травня 2018 року про відкриття провадження по справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3, до публічного акціонерного товариства «ПІРЕУС БАНК МКБ», товариства з обмеженою відповідальністю «ВЛ ГРУПП», третя особа -служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації, про визнання права користування житловим приміщенням, дій незаконними та усунення перешкод шляхом вселення
06 липня 2018 року м. Київ
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 травня 2018 року відкрите провадження за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3, до публічного акціонерного товариства «ПІРЕУС БАНК МКБ», товариства з обмеженою відповідальністю «ВЛ ГРУПП», третя особа -служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації, про визнання права користування житловим приміщенням, дій незаконними та усунення перешкод шляхом вселення.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» оскаржив її в апеляційному порядку з підстав порушення правил територіальної підсудності справи.
Постановою Апеляційного суду Київської області від 06 липня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» відхилено, ухвалу суду першої інстанції залишено без змін. В якості підстави для відмови у задоволенні апеляційної скарги апеляційний суд зазначив, що дана справа є спором щодо нерухомого майна, відтак при вирішенні питання про її підсудність мають застосовуватися правила виключної підсудності.
З наведеною позицією колегії суддів апеляційного суду погодитися не можу.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. За таких умов для встановлення підсудності справи за наведеною нормою суд має пересвідчитися, чи взагалі існує нерухоме майно, щодо якого заявлений спір.
Згідно положень ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).
Як вбачається з матеріалів справи, приміщення, вимогу про вселення до якого заявили позивачі, введено в експлуатацію не було, хоча це є необхідним для житлових приміщень. Більш того, як зазначали самі позивачі у своєму позові, таке приміщення на даний час не добудоване, відтак взагалі не може вважатися створеним. Відповідно на даний час мова може йти лише про будівельні матеріали, які в будь-якому разі не можуть вважатися нерухомим майном в розумінні ст. 181 ЦК України. За таких умов віднесення даного позову до категорії спорів, що виникають із приводу нерухомого майна, є безпідставним, відтак підсудність даної справи має визначатися не за положеннями ст. 30 ЦПК України, а за загальними правилами підсудності, встановленими ст. 27 ЦПК України.
Суддя
Апеляційного суду Київської області С. О. Журба