Справа №265/5410/18
Провадження №2/265/1341/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І. Г.,

за участю секретаря Гусєвої К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме будинку № 131 по вулиці Лютневій в місті Маріуполі. В обґрунтування позову зазначено, що на підставі договору купівлі-продажу від 25.04.1987 року, посвідченого четвертою Маріупольською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер № 25557, позивачу належить будинок №131 по вулиці Лютневій. За вказаною адресою зареєстровані позивач та його дочка ОСОБА_2, яка є відповідачем по справі. Починаючи з 2015 року відповідач не проживає в спірному будинку, адже виїхала на постійне місце проживання до Швейцарії у місто Йонен. Зазначений факт підтверджується актом, складений головою КСН «Дружба» від 19.06.2018. Позивач зазначає, що реєстрація відповідача в будинку позбавляє його права у повній мірі користуватися та розпоряджатися його майном. Крім того, це не дає йому можливості оформити субсидію по сплаті комунальних коштів. Вважає, що відповідач не проживає в будку без поважних причин, на підставі чого, посилаючись на законодавство України просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позивач до судового засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, від неї в матеріалах справи мається заява, адресована суду, відповідно до якої, остання не заперечує проти визнання її такою, що втратила право користування будинком 131 по вулиці Лютневій в місті Маріуполі, оскільки вона там не проживає з 2015 року. Більше трьох років вона проживає в місті Йонен Швейцарія, де вона вийшла заміж та народила дитину. На теперішній час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а тому не може приїхати до України, щоб знятись добровільно з реєстрації. Просить розглянути справу без її участі.

Згідно з ч.2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріалами справи встановлено, що будинок №131 по вулиці Лютневій в місті Маріуполі належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 25 квітня 1987 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої жданівської державної нотаріальної контори ОСОБА_3.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним.

Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сімї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання.

В сенсі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Згідно інформації про кількість зареєстрованих у житловому будинку осіб від 19.06.2018 року наданої КСН «Дружба», за адресою: місто Маріуполь, вулиця Лютнева будинок 131 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дружина позивача, сам позивач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дочка позивача - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно витягу з актової книги реєстрації шлюбів (Міжнародна комісія з питань цивільного стану) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, уклали шлюб 08.08.2014 року, після чого дружині присвоєно прізвище «Кріссіоне».

Згідно акту від 19.06.2018 року за № 49, складеного головою КСН «Дружба» ОСОБА_6 за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Лютнева будинок 131 не проживає з 2015 року, що підтверджують сусіди.

Крім того, відповідно договору купівлі-продажу від 11.07.2012 року, засвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_8, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6.

Отже, з урахування визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що відповідач добровільно, без поважних на те причин не проживає за адресою спірного будинку понад рік.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 є власником будинку 131 по вулиці Лютневій в місті Маріуполі, а відповідач, будучи зареєстрованою у вказаному будинку, але фактично там не проживає, перешкоджає у користуванні та розпорядженні ним своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов та визнати відповідача такою, що втратила право користування даним жилим приміщенням.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 12,13,141,223,259,264-265,280-282 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, паспорт серія ВТ № 141807, виданого 16 червня 2015 року Орджонікідзевським РВ у місті Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області, такою, що втратила право користування будинком 131 по вулиці Лютневій в місті Маріуполі Донецької області.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 17 липня 2018 року.

Суддя І.Г. Мельник