Провадження № 2/522/3729/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі судового засідання Ткаченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті ОСОБА_1 справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за участю третьої особи головного державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом та просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 22 березня 2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий № 127, а також стягнути з відповідачів судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.07.2017 року їй випадково стало відомо про те, що 22.03.2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на належне їй нерухоме майно: нежитлове приміщення магазину, яке знаходиться у багатоповерховому житловому будинку під номером 42, розташованому по вулиці Генерала Петрова у м. Одесі, має загальну площу - 537,2 кв.м. Виконавчий напис вчинено нотаріусом згідно іпотечного договору, укладеного 27.12.2011 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, яка на підставі договору про відступлення права вимоги від 07.08.2015 р. переуступила право вимоги ОСОБА_3 Вказаний іпотечний договір було укладено з метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_7 перед ОСОБА_6 за договором позики від 27.12.2011 р. Однак, згідно ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. При цьому, подані документи повинні підтверджувати безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, заборгованість перед ОСОБА_3 за договором позики від 27.12.2011 р. не тільки не є безспірною, а й взагалі відсутня, оскільки рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.03.2017 р. по справі за № 522/25607/16-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07.06.2017 р., визнано припиненим зобовязання за договором позики, укладеним 27.12.2011 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, яка на підставі договору відступлення права вимоги від 07.08.2015 р. переуступила право вимоги ОСОБА_3 За викладених обставин, позивач вважає, що вчинений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 виконавчий напис від 22.03.2017 року, реєстровий № 127, має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Провадження у справі відкрито 02 серпня 2017 року. Ухвалою від 02 серпня 2017 року було задоволено заяву представника ОСОБА_2 про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису вчиненого 22 березня 2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4

На зазначені ухвали відповідачем ОСОБА_3 28.08.2017 року подано апеляційні скарги. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 листопада 2017 року ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 02 серпня 2017 року про забезпечення позову залишено без змін. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 листопада 2017 року ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 02 серпня 2017 року про відкриття провадження у справі залишено без змін.

06 вересня 2017 року до суд надійшли додаткові пояснення представника позивача.

Відповідно до Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII Цивільний процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017 року. Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІІ) ЦПК України справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Представник позивача подав заяву про проведення судового засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідачі та третя особа у судове засідання повторно не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили.

Згідно ст. 281 ЦПК України суд, враховуючи відсутність відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином про дату судового засідання, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів в заочному порядку.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 березня 2017 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 127, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно: нежитлове приміщення магазину, яке знаходиться у багатоповерховому житловому будинку під номером 42, який розташований по вулиці Генерала Петрова у м. Одесі, яке має загальну площу 537,2 кв.м, і належать ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області 28 травня 2014 р. за індексним номером: 22275158, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28 травня 2014 р., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 01, номер запису про право власності: 5820337, на користь стягувача ОСОБА_3

Виконавчий напис вчинено нотаріусом, оскільки зазначене нежитлове приміщення магазину є предметом стягнення на підставі Іпотечного договору, укладеного 27.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим № 1558, договором про внесення змін до іпотечного договору від 10.06.2014 р., укладеними між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, та яке ОСОБА_2 передала в забезпечення зобовязань ОСОБА_7 за договором позики, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 27.12.2011 р. за реєстровим № 1557.

В свою чергу ОСОБА_3 є позикодавцем за вказаним договором позики згідно з договором про відступлення права вимоги, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 07.08.2015 року за реєстровим № 882, та іпотекодержателем за вказаним іпотечним договором згідно з договором про відступлення права вимоги, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 07.08.2015 р. за реєстровим № 883.

Також судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.03.2017 року по справі № 522/25607/16-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07.06.2017 року, позовні вимоги ОСОБА_7 задоволені в повному обсязі, визнано припиненим зобовязання за договором позики, укладеним 27.12.2011 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, яка на підставі договору відступлення права вимоги від 07.08.2015 року переуступила право вимоги ОСОБА_3 по поверненню грошових коштів в розмірі 1604000 грн., які еквівалентні 200000 дол. США.

За правилом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» передбачає вчинення нотаріусом виконавчого напису, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Отже суд зауважує, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обовязків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобовязання боржником.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обовязкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобовязаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Зокрема, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Викладене відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 05.07.2017 року по справі № 754/9711/14-ц.

Таким чином, оскільки рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.03.2017 року по справі № 522/25607/16-ц, яке набуло законної сили, визнано припиненим зобовязання за договором позики від 27.12.2011 року, в забезпечення зобовязань позичальника ОСОБА_7 за яким ОСОБА_2 передано в іпотеку нерухоме майно за іпотечним договором від 27.12.2011 року, тобто відсутня заборгованість позичальника перед ОСОБА_3, якому ОСОБА_6 відступила право вимоги за договором позики та іпотечним договором, позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов ОСОБА_2, визнавши таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 22 березня 2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий № 127.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частках.

Керуючись ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. 263-265, 282-283 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за участю третьої особи головного державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 22 березня 2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий № 127.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2), приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 ( 65012, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 640,00 гривень, в рівних частках по 320,00 гривень з кожного.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 16 липня 2018 року.

Суддя Л.М. Чернявська

12.07.2018