Справа № 484/486/18
Провадження № 2/484/533/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2018р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Медведєвої Н.А.

секретар судового засідання - Бикова О.П.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Первомайську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, одержання права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5, який помер 09.05.2017р., з листопада 2002р. до смерті останнього та надання права на спадкування майна після смерті ОСОБА_5 разом із спадкоємцем першої черги за законом.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначила, що з листопада 2002р. вона та ОСОБА_5 проживали однією сімєю як чоловік та жінки без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Шлюб вони не реєстрували, оскільки потреби в цьому не було. ОСОБА_5 мав інвалідність ІІІ групи, тяжко хворів та мав безліч ускладнень зі здоровям. Вона здійснювала постійний догляд за ним, прала речі, готувала їжу, купувала за власні кошти ліки, оплачувала комунальні послуги та квартирну плату, оскільки пенсії ОСОБА_5 не вистачало на покриття всіх необхідних витрат.

09.05.2017р. ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкралась спадщина на квартиру за адресою: вул.. 40 років Перемоги, 6/44 в м.Первомайську Миколаївської області. На підставі викладеного позивач вважає, що має право на спадкування майна разом із відповідачем, яка є донькою спадкодавця, отже є спадкоємцем першої черги.

Ухвалою суду від 12.06.2018р. за клопотання представника позивача витребувана копія спадкової справи після смерті ОСОБА_5

Відзив на позов до суду не надходив.

Під час судового засідання позивач підтримала позов в повному обсязі, стверджуючи, що вона разом із ОСОБА_5 проживала однією сімєю з 2002р. у квартирі АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_5 вони мали спільний бюджет. До 2010року вони разом займались торгівлею. Потім ОСОБА_5 за станом здоровя не зміг працювати. У нього була пенсія по інвалідності в розмірі приблизно 1100грн. Вона весь час працювала офіційно, її заробітна плата була приблизно 1500грн. Крім того, вона підробляла. Спільні кошти вони витрачали разом: купували меблі, побутову техніку, робили ремонт у квартирі. Пенсії ОСОБА_5 не вистачало на проживання, отже вона за свої кошти купувала ліки для ОСОБА_5, оплачувала комунальні послуги. Крім того, він був інвалідом ІІІ групи та тяжко хворів: у 2010році він переніс операцію, у нього була одна нирка, великий тиск. Останні роки вона повністю доглядала його, оскільки він був у безпорадному стані, пересувався лише по квартирі, на двір сам він виходити не міг, робити він також нічого не міг. Вона прала, готувала їжу, викликала лікарів, купувала ліки. Всі витрати на похорони вона понесла сама. Вважає, що має право на спадкування разом із відповідачем.

Представник відповідача поти задоволення позову заперечувала, вказуючи, що доказів на підтвердження того, що позивач проживала разом із ОСОБА_5 однією сімєю суду не надано. ОСОБА_5 дійсно мав інвалідність ІІІ групи, хворів, переніс дитячий церебральний параліч, але він завжди працював, сам пересувався та обходив себе, не потребував сторонньої допомоги, отже не перебував у безпорадному стані. Витрати на поховання позивач дійсно понесла сама, але про смерть батька відповідачу повідомили інші люди лише у день похорон. Позивач їй нічого не сказала. Відповідач згодна відшкодувати позивачу витрати на поховання батька.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 09.05.2017р. помер ОСОБА_5 у віці 54 років, про що 11.05.2017р. складений актовий запис №387. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2, яка належала померлому на підставі договору дарування від 29.09.2010р., посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області, реєстровий №5460. Витрати на поховання понесла позивач.

Відповідно до копії спадкової справи №24/2017, заведеної приватним нотаріусом Первомайського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_6, спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_4, яка є донькою померлого. Заповіту померлий не залишив. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено через відсутність документів, які б підтвердили родинні відносини з спадкодавцем.

ОСОБА_5 мав інвалідність ІІІ групи загального захворювання безстроково. Відповідно до копії довідки серії 10ААБ №536107 йому була доступна така робота, як черговий, вагар, слюсар по дрібному ремонту та інша.

Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розірваний 27.02.1997року.

Відповідно до довідки, наданої директором ТОВ «Комунтехбудсервіс» ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_5 за адресою: вул.. 40 років Перемоги в м.Первомайську Миколаївської області.

З копії актів проживання та характеристики на позивача, наданих особами, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 проживала разом із ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що проживає по сусідству з позивачем. ОСОБА_5 вона знала тривалий час. З 2002р. позивач та ОСОБА_5 проживали однією сімєю, вони все робили разом. Вона була часто в квартирі, в якій проживали ОСОБА_5 та позивач, які розповідали, що купували побутову техніку разом. Останній час ОСОБА_5 почував себе дуже погано. У нього були проблеми з нирками, дуже високий тиск. Пересувався він по квартирі. На вулиці вона його не бачила. Позивач доглядала його.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона проживає по сусідству. ОСОБА_14 та позивач проживали разом приблизно 17 років однією сімєю. Вона думала, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі. ОСОБА_5 дуже хворів та потребував постійного нагляду. Часто він сидів на балконі. Останні роки він з квартир не виходив.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що він також є сусідом, з 2002року ОСОБА_5 та позивач проживали однією сімєю. ОСОБА_5 останній час дуже погано себе почував. Майже не виходив з квартири. Позивач його доглядала. Вона готувала їжу, вела господарство.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона є сусідкою позивача. У неї є медична освіта, у 2010р., коли ОСОБА_5 повернувся з лікарні після операції, вона за запрошенням позивача 10 днів приходила до нього та ставила крапельниці. В той час він лежав. Приблизно 5 років тому вона також приходила до ОСОБА_5 ставила крапельниці. В той час у нього був великий тиск, отже він не вставав. Більше її позивач не запрошувала.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що знала ОСОБА_5 тривалий час. Він із своєю дружиною ОСОБА_15 проживали по сусідству з нею. Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 переїхав жити до своєї матері. Однак на вулиці, де вона проживає, проживав товариш ОСОБА_5, до якого навідувався спадкодавець, отже вона дуже часто його бачила та спілкувалась з ним. Востаннє вона його бачила навесні 2017р., перед смертю. Він приходив сам, без сторонньої допомоги. Позивача разом з ним вона ніколи не бачила. Завжди ОСОБА_5 працював, у нього були кошти.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що його дружина та дружина ОСОБА_5 є рідними сестрами. До розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та його дружиною вони дуже часто спілкувались. Потім вони підтримували дружні стосунки, інколи бачились, спілкувались телефоном. Навесні 2017р. він зустрів ОСОБА_5 на ринку, спілкувався з ним. ОСОБА_5 був один, пересувався без сторонньої допомоги. ОСОБА_5 говорив йому, що проживає з жінкою та імя Віка.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємцям). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

За змістом статті 1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_14 помер у віці 54 років, що за загальним правилом не є похилим віком для чоловіків (класифікація Всесвітньої організації охорони здоров'я), каліцтва не мав, отримував пенсію у звязку з інвалідністю.

Позивачем на підтвердження того, що вона надавала матеріальну допомогу спадкодавцеві надані копії розрахункових книжок за оплату за комунальні послуги та квартирну плату, при цьому вона вказувала, що такі платежі здійснювала вона, однак платником у квитанціях вказаний ОСОБА_5, крім того, більшість таких платежів здійснені після смерті останнього, отже такі докази не можуть вважатись належними.

Доказів на підтвердження того, що дохід позивача значно перевищував дохід спадкодавця та позивач матеріально забезпечувала його суду не надано.

Спадкодавець мав інвалідність ІІІ групи, в дитинстві переніс дитячий церебральний параліч, що вплинуло на функцію нижніх кінцівок, але він пересувався без сторонньої допомоги.

Згідно із записами виписок з медичної карти ОСОБА_5 у 2010р. знаходився на лікуванні в урологічному відділенні Первомайської центральної багатопрофільної лікарні, поступив у плановому порядку для оперативного лікування, в анамнезі єдина ліва нирка, що функціонує, проведено операцію з приводу анурії, каменя лівої нирки, рекомендований нагляд уролога; у квітні 2013р. перебував на лікуванні в неврологічному відділенні Первомайської центральної багатопрофільної лікарні з приводу наслідків перенесеного дитячого церебрального паралічу з виразним правобічним геміпарезом, у червні 2013р. перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: камінь єдиної лівої нирки, що функціонує, супутнє захворювання: кардіосклероз дифузний, виписаний у задовільному стані.

Свідки, які допитані під час судового засідання, вказують на суперечливі обставини, отже суд відноситься до них критично.

Беззаперечних доказів неможливості ОСОБА_5 самостійно забезпечити умови свого життя, потреби в постійному сторонньому догляді, допомоги та піклуванні, тривалості надання позивачем допомоги матеріали справи не містять. Періодичне перебування спадкодавця на лікуванні у 2010 та 2013 роках не підтверджує безпорадного стану спадкодавця, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби.

Отже доводи позивача про те, що спадкодавець був у безпорадному стані у зв'язку із тяжкою хворобою, не міг самостійно забезпечити умови свого життя і потребував стороннього догляду, допомоги та піклування є безпідставними.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз'яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1998 року № 5 „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", встановлення юридичних фактів обумовлено якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Позивач просила встановити факт проживання зі спадкодавцем однією сімєю як чоловік та жінки без реєстрації шлюбу. Така вимога обґрунтована необхідністю реалізації нею права на спадкування та є похідною від позовної вимоги про надання їй права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги.

Оскільки відсутні правові підстави для задоволення позову в частині надання позивачеві права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги, тому й у задоволенні його вимог про встановлення факту проживання однією сімєю з померлим слід відмовити, оскільки цей факт не матиме юридичного значення, так як встановлення відповідного факту в цьому випадку не буде породжувати для позивача особистих чи майнових прав.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу з листопада 2002року з ОСОБА_5, який помер 09.05.2017 року, до дня його смерті, одержання права на спадкування майна після смерті ОСОБА_5 разом із спадкоємцем першої черги відмовити.

Місце проживання ОСОБА_1: вул.. 40 років Перемоги, 6/44 м Первомайськ Миколаївська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Місце проживання ОСОБА_4: вул.. Старопортофранківська, 135/15 м. Одеса, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Миколаївської області безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Повне судове рішення складене 16.07.2018р.

Суддя Н.А.Медведєва