Справа № 640/7358/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.

при секретарі Балан Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (39504, Полтавська область, м. Карлівка, вул. Київська, б.47) до ОСОБА_2 (61033, м. Харків, вул. Луганська, б.41) про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

26.04.2018 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2, який зареєстровано 12.11.2016 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №2662, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного. Від шлюбу подружжя має дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, виховує якого відповідач ОСОБА_2 самостійно. Спільного господарства не ведуть, мешкають окремо, спору про поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю, немає, після розірвання шлюбу за взаємною згодою син залишається проживати з матірю. Позивач вважає, що подальше сімейне життя між ними неможливе та суперечить їх інтересам.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18.05.2018 року було відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено підготовче судове засідання.

Згідно ухвали суду від 18.06.2018 року по даній цивільній справі підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву, в якій позов про розірвання шлюбу підтримав, зазначив, що строк для примирення їм не потрібен, а також просив суд розглянути дану справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, подала до суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечувала, зазначила, що строк на примирення їм не потрібен, спору про поділ майна та визначення місця проживання дитини не має, просила позов задовольнити та розглянути справу без її участі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Головко».

Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позов, вважаючи його обґрунтованим, і при цьому виходить з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 305882, 12.11.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_1(до шлюбу - Ніколаєць) ОСОБА_4 було укладено шлюб, який зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №2662 (а.с.5). Подружжя від шлюбу мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який за взаємною згодою сторін, залишається проживати з матірю. Спільного господарства та бюджету не ведуть. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, на момент розгляду даної справи, немає. Їх сімя розпалась остаточно і поновлена бути не може.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Керуючись ст.ст. 12,13,263-265 ЦПК України, в силу ст. ст. 24,56,110,112 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (39504, Полтавська область, м. Карлівка, вул. Київська, б.47, ІПН:НОМЕР_1), та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (61033, м. Харків, вул. Луганська, б.41), зареєстрований 12.11.2016 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №2662.

Після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище «Головко».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІII «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя