Справа № 299/3766/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 липня 2018 року м. Ужгород

апеляційний суд Закарпатської області у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Куштана Б.П., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Виноградівського районного суду, ухваленого 26 лютого 2018 року головуючим суддею Надобта А.А. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

встановив:

У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Виноградівського районного суду від 15.12.2017 року, розірвано. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей: донька - ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні й вихованні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не приймає участі в їх вихованні та ухиляється від виконання своїх обов'язків. Інших утриманців немає, а тому, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, позовні вимоги змінила та просила стягувати з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 3000,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Виноградівського районного суду від 26.02.2018 року у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 640 грн. судового збору.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що судом неналежно та однобічно досліджено докази, зокрема, суд не врахував те, що відповідачем надані неналежні докази того, що він надає кошти на утримання дітей.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції чинній з 15 грудня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що позивачкою не доведено позовні вимоги та не надано належних і допустимих доказів того, що діти проживають саме з нею і потребують утримання від відповідача.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Виноградівського районного суду від 15.12.2017 року (а.с. 21-22).

Від даного шлюбу у сторін народилися діти: донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (6, 7).

При розірванні шлюбу, судом не вирішувалося питання про визначення місця проживання дітей.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 проживають в Угорській Республіці у зв?язку із навчанням там, та як ствердив відповідач, діти перебувають на його утриманні, оскільки він їх матеріально утримує. На підтвердження вказаного відповідач надав довідки від 26.09.2017 року та 04.01.2018 року, з яки слідує, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживають в м. Будапеш, Угорська Республіка та навчаються у школі та фінансовими чеками підтверджено певні платежі (а.с. 34, 35, 36-41).

Крім того, з довідки виконавчого комітету Вилоцької селищної ради Виноградівського району №5 від 02.01.2018 року слідує, що ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на території населеного пункту не знаходяться, проживають за кордоном в Угорській Республіці (а.с. 18).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем належними доказами не доведено, що діти проживають в Угорській Республіці саме з нею та перебувають на її утриманні, а відповідачем не надається матеріальна допомога на утримання дітей.

Стосовно довідки виконкому Вилоцької селищної ради від 04.01.18р. за №8, то така містить тільки посилання на те, що як позивачка, так і діти сторін мають місце реєстрації проживання за адресою АДРЕСА_1 а.с. 29. Даною довідкою не стверджується та обставина, що як позивачка, так і неповнолітні діти фактично проживають за цією адресою на час розгляду спору, а тим більше, що неповнолітні діти сторін проживають і перебувають на утриманні в позивачки.

Слід також зазначити, що з матеріалів справи прослідковується факт того, що як сторони, так і їх діти фактично перебувають на території Угорської Республіки де працюють і навчаються та проживають. А тому, вимоги позивачки не узгоджуються з фактичними обставинами справи.

Таким чином, суд першої інстанції, з врахуванням наведених вимог закону, дійшов до вірного висновку про те, що позов є недоведеним, а тому задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України, є підставою для залишення без задоволення скарги, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи наведене та керуючись нормами статей 367, 374, 375, 381, 382 і 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Рішення Виноградівського районного суду від 26 лютого 2018 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 19 липня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді