Справа № 361/3426/17 Головуючий у І інстанції Селезньова Т. В.
Провадження № 22-ц/780/2226/18 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 33 12.07.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 липня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

за участі секретаря Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, СК «Галицьке», про відшкодування шкоди, -

встановив:

У червні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Свій позов мотивував тим, що 12.06.2016 року в м. Києві було завдано шкоду його здоров'ю внаслідок наїзду на нього автомобілем Шевроле Лачетті д.н.з.НОМЕР_1, який належить на праві власності відповідачу, під керуванням водія ОСОБА_4 та у зв'язку з чим позивач поніс матеріальні витрати на лікування від отриманих в ДТП ушкоджень. Також йому була нанесена моральна шкода, що полягала в ушкодженні здоров'я, психічній травмі, несприятливих змінах фізичної і психоемоційної сфер особистості, переживаннях та стражданнях від пошкоджень.

Враховуючи вищезазначене позивач просив стягнути з ОСОБА_3 14 203 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 41 760 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що постановою від 05.08.2016 року інспектора ГУНП водій ОСОБА_4, який керував автомобілем Шевроле Лачетті д.н.з.НОМЕР_1, притягнутий до адміністративної відповідальності і визнаний винуватим за ч.1 ст.122 КУПАП - за фактом ДТП , що мала місце 12.06.2016 року, і в якій постраждав пішохід ОСОБА_2

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль Шевроле Лачетті д.н.з.НОМЕР_1 зареєстрований на праві власності за відповідачкою ОСОБА_3.

Згідно ст.1166 ЦКУ майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст.1166 ЦК - особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст.1167 ЦК - моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.1 ст.1187 ЦК України - джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та для інших осіб. Згідно ч.2 ст.1187 ЦКУ - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно ч.. 5 ст.1187 ЦК особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Враховуючи вищезазначене, відповідно до ст. 1187 ЦК України відповідальним за заподіяну в даній ДТП шкоду пішоходу ОСОБА_2 є третя особа - ОСОБА_4

У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Проте, колегія суддів вважає посилання на зазначену норму є безпідставним, оскільки апелянтом не було надано жодних належних та допустимих доказів що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у трудових відносинах, а тому вищезазначена норма не підлягає до застосування.

Апеляційний суд вважає, що позивачем не доведено підстав для покладення на відповідача відповідальності за шкоду, заподіяну позивачу в ДТП, що сталась 12.06.2016 року з участю належного їй на праві власності транспортного засобу. Таким чином, підстав для стягнення з відповідача шкоди, заподіяної позивачу, в межах заявлених позовних вимог, не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права і процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом дана належна правова оцінка.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене та положення ст.375 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 6 ст. 259, ст. 268, 383 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2залишити без задоволення, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2018 року- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Матвієнко Ю.О.

Мельник Я.С.