АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 629/201/18 (категорія: спори, що виникають із сімейних правовідносин)

Провадження № 22ц/790/3084/18

13 липня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2

розглянув в порядку письмового провадження справу

за апеляційної скаргою ОСОБА_3

на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 березня 2018 року (суддя Каращук Т.О.)

у цивільній справі (№ 629/201/18) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5

про зменшення розміру стягуваних аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

17.01.2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом в якому, посилаючись на положення ст.192 СК України, просив зменшити розмір аліментів, які утримуються з нього за рішеннями судів, на користь відповідачів, а саме:

- на користь громадянки ОСОБА_3 на утримання їх сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожитого мінімуму для дитини відповідного віку, з 26.07.2016 року до досягнення сином повноліття;

- на користь його дружини ОСОБА_5 на утримання їх дочок ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 по 1/6 частині на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

- на утримання дружини ОСОБА_5 у розмірі 1/6 частини заробітку до досягнення трирічного віку їх доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що рішеннями Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.02.2017 року та від 27.11.2017 року з нього стягнуто аліменти на трьох дітей та дружину у загальному розмірі, який значно більше половини його заробітної плати. Крім того, стан здоровя його матері, яка є інвалідом і знаходиться на його утриманні, не дає йому можливість сплачувати аліменти у такому значному розмірі.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 березня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені.

Суд вирішив:

- зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання їх сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, з 1/4 до 1/8 частини всіх видів доходів позивача до досягнення дитиною повноліття;

- зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 на користь його дружини ОСОБА_5 на утримання дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, з 1/6 до 1/8 частини всіх видів доходів позивача до досягнення дітьми повноліття;

- зменшити розмір стягнення з ОСОБА_4 на утримання непрацездатної дружини ОСОБА_5 на утримання дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, з 1/6 до 1/8 частини всіх видів доходів позивача до досягнення дитиною ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, трирічного віку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення скасувати в частині зменшення розміру аліментів, які утримуються з ОСОБА_4 на її користь, вважаючи рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, а також при невідповідності висновків суду обставинам справи, та постановити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до неї відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує, що суду першої інстанції безпідставно вважав поважною причиною для зменшення розміру аліментів наявність на утриманні позивача ОСОБА_4 непрацездатної матері, який на підтвердження цього доводу надав суду довідку, згідно якої їх місце проживання співпадає, а також довідку МСЕК про те, що його мати є інвалідом III групи.

Разом з тим, вказує в апеляційній скарзі ОСОБА_3, прозивач ОСОБА_4 фактично не проживає зі своєю матір'ю, а лише зареєстрований разом з нею; він не підтвердив жодними належними та допустимим доказами ту обставину, яка б свідчила, що його мати дійсно перебуває на його утриманні, а також не надав доказів про доходи останньої, не надав медичні довідки на підтвердження доводів про погане самопочуття матері. В той же час його мати ОСОБА_9, згідно довідки МСЕК, є інвалідом з 2007 року, а отже ця обставина існувала і на момент стягнення судом аліментів на утримання їх спільного сина, і на момент стягнення аліментів з нього на утримання його дружини та їх двох малолітніх дітей. Таку ж довідку МСЕК ОСОБА_4 надавав суду під час розгляду аналогічного спору декілька місяців тому Лозівським судом у справі №629/1756/17, однак суд у тій справі відмовив ОСОБА_4 у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів на її користь.

Вважає неправильним висновок суду, який, посилаючись на рішення у цивільних справах №629/2905/16-ц та №629/3793/17 та на довідку про доходи позивача від 13.12.2017 року, вважав доведеним той факт, що із заробітної плати ОСОБА_4В, утримується 75% його доходів, оскільки це не відповідає дійсності, так як згідно тієї ж довідки про доходи позивача із заробітної плати останнього утримуються лише аліменти на їх сина ОСОБА_10.

Крім того, вказує в апеляційній скарзі ОСОБА_3, рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27.11.2017 року судом вже було враховано те, що на утриманні ОСОБА_4 перебуває дитина, на утримання якої він сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку. Під час розгляду справи №629/3793/17 за позовом ОСОБА_5 про стягнення з нього аліментів відповідач ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення позову і вважав його таким, який підлягає задоволенню, а рішення суду не порушує його права на достатній рівень життя. Це рішення ним не оскаржено в апеляційному порядку, набрало законної сили.

Позивач ОСОБА_4 і його дружина, відповідач ОСОБА_5, подали апеляційному суду відзиви, в яких просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його ухваленим з дотриманням норма матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд відповідно до частини 13 статті 7 та статті 368 ЦПК України переглядає справу в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників за наявними у справі матеріалами.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки інші учасники рішення суду не оскаржили, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 березня 2018 року в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_11 та вимог, заявлених ОСОБА_4 в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_11 підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, сторонами не заперечується та підтверджується наявними у справі письмовими доказами, що позивач ОСОБА_4 має двох неповнолітніх дочок від шлюбу з Гура (до шлюбне прізвище Ситник) І.Ю. з якою перебуває у шлюбі з 28.04.2012 року і яка в даний час не працює у звязку з доглядом за їх молодшою донькою ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягненню нею трирічного віку, а також ОСОБА_4 має неповнолітнього сина ОСОБА_3 ОСОБА_10, який у громадянки ОСОБА_3 народився 04.04.2011 року і батьком якого ОСОБА_4 визнано за рішенням суду від 13.02.2017 року.

Ухвалюючи 22.03.2018 року рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем на виконання рішень Лозівського міськрайонного суду Харківської області сплачуються аліменти на трьох дітей та дружину у загальному обсязі 75 %, тобто 3/4 частини його доходу і ці обставини вказують на наявність законних підстав для зменшення розміру аліментів, які позивач повинен сплачувати.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що законом передбачено право платника на зменшення розміру аліментів (ст.192 СК України), а встановлені судом фактичні обставини свідчать про обґрунтованість вимог ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього за рішеннями суду.

Так, згідно рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.02.2017 року у цивільній справі №629/2905/16-ц задоволено позов ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів, визнано ОСОБА_4 батьком неповнолітнього сина позивача ОСОБА_3 ОСОБА_3 ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_8, зобовязано Лозівський районний відділ РАГСу внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини, вирішено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_10 у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.12-13.)

Вказане рішення не оскаржене, набрало законної сили.

Також рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27.11.2017 року (головуюча суддя Мішуровська С.Т.) у цивільній справі №629/3793/17 задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення нього аліментів на дітей та на утримання дружини і вирішено стягнути на її (ОСОБА_8Ю.) користь на утримання їх двох неповнолітніх дочок - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 по 1/6 частині всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно, починаючи з 13.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Цим же рішенням суд першої інстанції вирішив стягнути з ОСОБА_4 на користь дружини ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його (заробітку) доходу щомісячно, починаючи з 13.10.2017 року і до досягнення донькою ОСОБА_8 трирічного віку.

Вказане рішення також не оскаржувало ся і набрало законної сили. (а.с.11).

Згідно частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у які беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

17.01.2018 року ОСОБА_4, посилаючись на положення ст.192 СК України, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_12 і ОСОБА_5 про зменшення про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що за вказаними рішеннями судів з нього стягуються аліменти на трьох дітей і дружину ОСОБА_5 до досягнення донькою ОСОБА_8 трирічного віку у розмірі, який у сукупності становить ? частини його (заробітку) доходів, що суперечить вимогам ст.26 Закону України «Про оплату праці».

Ухвалюючи 22 лютого 2018 року рішення про задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем сплачуються аліменти на трьох дітей та дружину за рішеннями Лозівського міськрайонного суду Харківської області у розмірі 3/4 частини його доходу і ці обставини вказують на наявність законних підстав для зменшення розміру аліментів, які позивач повинен сплачувати.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що законом передбачено (ст.192 СК України), а встановлені судом фактичні обставини свідчать про обґрунтованість вимог ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього за рішеннями суду.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Станом на 13 лютого 2017 року, тобто на день ухвалення Лозівським міськрайонним судом Харківської області у цивільній справі №629/2905/16-ц рішення про визнання ОСОБА_4 батьком ОСОБА_3 ОСОБА_10 та про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_10 у розмірі ? частини від заробітку (доходу) у ОСОБА_4 ще не було другої дитини ОСОБА_8, оскільки вона народилася 16 травня 2017 року, а також не було такого, що набрало законної сили рішення суду про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на двох доньок ОСОБА_7 і ОСОБА_8, та стягнення з нього коштів на утримання дружини ОСОБА_5, оскільки таке рішення ухвалене лише 27.11.2017 року.

Зазначене свідчить про те, що у ОСОБА_4 малися передбачені статтею 192 СК України підстави для звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Апеляційний суд з цього приводу відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про відсутність у ОСОБА_4 права на звернення до суду з таким позовом з огляду на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11.10.2017 року під головуванням судді Дегтярук М.А. у цивільній справі № 629/1756/17 про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів та на штучний характер позовних вимог ОСОБА_5 у справі №629/3793/17, оскільки підстави заявленого у січні 2018 року позову мають відмінності від позову, заявленого ним 17.01.2018 року, а посилання ОСОБА_3 про ініціювання нею спору в суді на замовлення ОСОБА_4 є лише її припущенням.

Крім того, у вказаній справі суд не робив однозначного висновку про відсутність у ОСОБА_4 права на зменшення розміру аліментів, так як підставою ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 у тій справі суд вказав з посиланням на ст.ст.10,60 ЦПК України на недоведеність ним тих обставин, посилаючись на які він обґрунтовував свої вимоги.

Апеляційний суд не може погодитися з цими доводами апеляційної скарги ОСОБА_3 і з тих підстав, що з 15.12.2017 року набрав чинності ЦПК України в новій редакції Закону України №2147-V111 від 03.10.2017 року, стаття 2 якого передбачає, що суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Отже, і ОСОБА_5 мала законне право вимагати в судовому порядку стягнення аліментів на дітей та утримання до досягнення дитиною трьох років, і платник аліментів ОСОБА_4 мав право звернутися з позовом про зміну розміру аліментів (ст. ст. 84, 180,181, 192 СК України).

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з рішенням суду першої інстанції від 22.02.2018 року в частині визначення зміненого судом розміру аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_10 шляхом їх зменшення з 1/4 до 1/8 частини від заробітку (доходу) платника аліментів ОСОБА_4 і вважає безпідставним їх зменшення вдвічі з огляду на таке.

Ухвалюючи рішення про зменшення розміру аліментів, які утримуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6 з ? до 1/8 частини всіх видів доходу до досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем сплачуються аліменти на трьох дітей та дружину, що на його утриманні також знаходиться мати інвалід, а також зважуючи на матеріальний стан позивача.

Разом з тим, позивачем не надано доказів, а матеріали справи таких не містять, які б свідчили, що мати позивача ОСОБА_4 є непрацездатною, що вона потребує матеріальної допомоги, що вона знаходиться на його утриманні і немає інших осіб на яких законом покладено обовязок її утримувати.

Крім того, позивачем не надано доказів, а матеріали справи таких не містять, які б свідчили про погіршення матеріального стану платника аліментів ОСОБА_4

З наданих учасниками справи доказів вбачається, що він як станом на час вирішення у лютому 2017 року справи №629/2905/16-ц за позовом ОСОБА_3 до нього про визнання батьківства та стягнення аліментів на сина ОСОБА_10, так і на час вирішення у 2018 році даної справи за його позовом про зміну розміру аліментів, як працював так і працює на посаді заступника начальника відділу матеріально-технічного постачання філії «Панютинський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця», є здоровою працездатною особою.

На користь доводів його позову є лише та обставина, що за рішеннями судів, які набрали законної сили, з нього, крім аліментів на користь ОСОБА_3 у розмірі ? частки від заробітку (доходу) на утримання сина ОСОБА_10, з нього також вирішено стягувати аліменти на утримання двох доньок по 1/6 частці на кожну на користь ОСОБА_5, а також 1/6 частку від заробітку (доходу) на утримання ОСОБА_5 до досягнення трьохрічного віку її меншою донькою ОСОБА_8.

За таких обставин суд не мав достатніх підстав для зменшення розміру аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_3 ОСОБА_10 більше ніж до 1/6 часки від його заробітку (доходу), що було б справедливим і по відношенню до інших дітей платника аліментів, які зжа законом мають рівні права на їх утримання батьками до досягнення повноліття.

Крім того, поза увагою суду залишилась і та обставина, що Законом України № 2037-V111 від 17.05.2017 року внесено зміни до частини другої статті 182 СК України шляхом збільшення гарантованого законом мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухваливши рішення про зменшення визначеної рішенням суду від 13.02.2017 року розміру аліментів на користь ОСОБА_13 на утримання сина ОСОБА_10 у частці від заробітку (доходу) ОСОБА_4, суд не вніс відповідні зміни до визначеного законом мінімального його розміру, залишивши 30%.

За таких обставин рішення Лозівського міська районного суду Харківської області від 22.03.2018 року в частині задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_10, а також в частині визначення мінімального розміру цих аліментів, шляхом визначення стягнення з ОСОБА_4 таких аліментів на користь ОСОБА_14 на утримання сина ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_15 на вирішення справи не впливають.

Судова колегія відхиляє доводи ОСОБА_4 в частині невідповідності визначеного рішеннями суду розміру аліментів вимогам закону, оскільки у відповідності до статті 26 Закону України «Про оплату праці», на яку він посилався, обґрунтовуючи позовні вимоги, а також згідно статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей не може перевищувати 70 відсотків.

Визначений апеляційним судом розмір аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_10, зважуючи на сукупний обсяг аліментів, які підлягають стягненню з нього, не суперечать вимогам закону про обмеження загального розміру стягнення із заробітку (доходу), передбаченого ст.26 ЗУ «Про оплату праці» та ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження» і у тому випадку, якби залишився не зміненим розмір аліментів на користь ОСОБА_5

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст.ст.141, 382 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про покладення обовязку на ОСОБА_4 сплатити частину судового збору за апеляційну скаргу на користь держави пропорційно задоволених вимог, а також звільнити ОСОБА_3 від оплати решти судового збору на підставі положень ст.136 ЦПК України, враховуючи її майновий стан та знаходження на утриманні неповнолітньої дитини.

В іншій частині рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22.03.2018 року не оскаржувалося, а відтак апеляційним судом і не переглядалося.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 березня 2018 року в частині задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів змінити.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5, шляхом зменшення визначеної рішенням суду від 13.02.2017 року 1/4 частки від його заробітку (доходу) до 1/6 частки заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_1)528 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

В іншій частині рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22.03.2018 року залишити без змін як таке, що не оскаржене.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 13 липня 2018 року.

Головуючий П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

ОСОБА_2