Справа № 414/2376/17
Провадження № 22ц/782/530/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дронської І.О.

суддів: Карташова О.Ю., Стахової Н.В.,

за участю секретаря Єгорової О.П.

учасники справи:

позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Фенікс»,

відповідач ОСОБА_2,

представник відповідача адвокат ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс»

на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 07 травня 2018 року, ухвалене у складі судді Ковальова В.М. у м. Кремінна, 07.05.2018 року

у цивільній справі за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року позивач ПрАТ «СК «Фенікс» звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 14.03.2016 року 15 год. 20 хв. у м. Кремінна на вул. Шевченко відбулася ДТП за участю автомобілів НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 (власник: ПАТ «Рубіжанський картонно - тарний комбінат») та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням його власника ОСОБА_2, за яке останню постановою Кремінського районного суду Луганської області від 01 квітня 2016 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. У результаті ДТП було нанесено механічні пошкодження автомобілю Mercedes- Benz Е-320 Matic, який застрахований у ПрАТ «СК «Фенікс», згідно договору страхування № 017/15-Т від 17.06.2015 року. На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта», полісом якого передбачена обов'язкова франшиза в розмірі 1 000 грн. Відповідно до Звіту про оцінку транспортного засобу ТЗ № 01/04 від 25.04.2016 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає 25 761,40 грн. 12.05.2016 року на підставі Страхового акту № 01/05-2016 від 05.05.2016 року ПрАТ «СК «Фенікс» було виплачено на користь власника автомобіля Mercedes- Benz Е-320 Matic страхове відшкодування у розмірі 25761,41 грн. Крім того ПрАТ «СК «Фенікс» було оплачено вартість отримання розгорнутої довідки про ДТП у розмірі 150 грн. та вартість проведення оціночної експертизи у розмірі 500 грн. Таким чином, розмір фактичних затрат ПрАТ «СК «Фенікс», пов'язаних із урегулюванням страхового випадку, що стався з вини відповідача ОСОБА_2 складає 26 411,41 грн. Рішенням Господарського суду м. Києва від 09 листопада 2016 року з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ПрАТ «СК «Фенікс» стягнуто страхове відшкодування у розмірі 24 761,40 коп. Позивач вважав, що до ПрАТ «СК «Фенікс», яке виплатило страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. 31.05.2016 року позивач звернувся до відповідача ОСОБА_2 з претензією №123, яку, в сумі 1650,01 грн. просив задовольнити протягом місяця. Станом на 20.11.2017 року відповідач не відшкодувала позивачу матеріальну шкоду в сумі 1650,01 грн., а тому позивач просив суд зазначену суму стягнути з відповідача, а також стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір в сумі 1600 грн.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 07 травня 2018 року у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «Фенікс» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з постанови про закінчення виконавчого провадження від 28 березня 2016 року не зрозуміло, які саме збитки були стягнуті Господарським судом м. Києва на користь позивача з ТДВ СК «Домінанта», хоча сама сума боргу у розмірі 26139,41 грн. значно перевищує суму збитків, зазначену у позові. А згідно розрахунку-фактури №1 від 04.04.2016 року замовником організації отримання довідки ДАІ є ПрАТ «СК АСКО ДС». Крім того, дві претензії, направлені позивачем на адресу відповідача містять різні суми шкоди, які підлягають сплаті останньою.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням позивачем ПрАТ «СК «Фенікс» подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції процесуальних та матеріальних норм внаслідок неправильного дослідження і оцінки доказів, незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, скаржник просив прийняти постанову, якою повністю скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовну заяву ПрАТ «СК «Фенікс» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди у порядку регресу повністю.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги скаржник посилається на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги положення ст.27 Закону України « Про страхування» та ст. 993 ЦК України відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта» згідно полісу ОСЦПВВНТЗ серії АЕ 6992721, яким передбачена безумовна франшиза у розмірі 1000 грн. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Отже у позивача є законне право вимагати відшкодування відповідачем суми франшизи у розмірі 1000 грн.

Щодо неповного тексту договору страхування, то скаржник вважає, що зазначений договір був предметом дослідження при розгляді справи Господарським судом міста Києва у рішенні від 07.05.2018 року якого були досліджені та встановлені обставини щодо страхового відшкодування за цим договором та на підставі зазначеного договору з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь позивача було стягнуто страхове відшкодування у зв'язку з спричиненням 14.03.2016 року ДТП відповідачем ОСОБА_2 і ці обставини, що встановленні рішенням суду, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Також скаржник зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні з відповідача 150 грн., оскільки, як зазначено судом, згідно рахунку-фактури №1 від 04.04.2016 року замовником послуг було ПрАТ «СК АСКО ДС». Але рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти та не відповідає за своїм призначенням ознакам первинного бухгалтерського документа і є належним доказом, що підтверджує наявність збитку у позивача.

Щодо двох претензій, то скаржник посилається на те, що позивач намагався шляхом листування вирішити питання відшкодування шкоди відповідачем, але останній не направив жодної відповіді на претензії позивача, з усього листування до позовної заяви позивачем було долучено саме претензію №123 від 31.05.2016 року на суму 1650,01 грн., яку і було зазначено у ціні позову.

Крім того скаржник вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що з постанови про закінчення виконавчого провадження не зрозуміло, які саме збитки стягнуті Господарським судом міста Києва на користь позивача з ТДВ «СТ «Домінанта», оскільки сума боргу перевищує суму збитків, зазначеним у позові, є незаконним. Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/17937/16 з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ПрАТ «СК «Фенікс» стягнуто, за вирахуванням франшизи, 24761,40 грн. основного боргу та 1378,00 грн. судового збору, про що видано наказ. Суду достеменно відомо, що у разі невиконання зобов'язання за рішенням суду в добровільному порядку, заборгованість буде стягнута шляхом примусового стягнення на підставі наказу про примусове стягнення, що тягне за собою додаткові витрати боржника.

Скаржник вважає, що у позові було наведено розрахунок та чітко розписано, в чому саме полягає різниця між фактичним розміром шкоди 26411,41 грн. і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) - 24761,40 грн. , а саме (26411,41 - 24761,40 = 1650,01 грн).

Відповідач ОСОБА_2 не скористалась своїм правом щодо надання відзиву на апеляційну скаргу та направила на адресу апеляційного суду письмові пояснення на апеляційну скаргу, з яких убачається, що відповідач вважає, що апеляційна скарга позивача є безпідставною, надуманою та необґрунтованою. Відповідач вважає, що ПрАТ «СК «Фенікс» не має підстав для стягнення з відповідача франшизи, оскільки ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентує порядок відшкодування шкоди потерпілому, а не регресний позов і потерпілим у даному випадку є ПАТ «РКТК», яке має право звернутися до особи, відповідальної за завдані збитки з вимогою про відшкодування суми франшизи, а ПрАТ «СК «Фенікс» безпідставно виплатила ПАТ «РКТК» суми франшизи і має право звернутися до ПАТ «РКТК» з вимогою про повернення безпідставно сплачених коштів. Також відповідач вважає, що Господарським судом міста Києва договір страхування ТЗ №017/15-т від 17.06.2015 року не досліджувався, рішення містить тільки посилання на наявність такого договору. Також відповідач вважає, що скаржник безпідставно заперечує проти того, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги платіжне доручення №1018 від 12.04.2016 року щодо отримання довідки про ДТП оскільки згідно рахунку-фактури №1 від 04.04.2016 року. Відповідач звертає увагу апеляційного суду на те, що у платіжному дорученні відсутні дані за що були сплачені грошові кошти, а в рахунку-фактурі дійсно вказано іншого замовника послуг. Крім того, відповідно до п.2.1. розділу другого порядку видачі довідок про дорожньо-транспорту пригоду, затвердженим наказом МВС України 04.07.2011 року №389 довідка про ДТВ видається безоплатно страховику та МТСБУ на підставі їх письмового запиту до Державтоінспекції, тобто відповідач не повинна платити за отримання страховою компанією довідки яка видається страховим компаніям безоплатно.

Також відповідач вважає, що вартість проведення оціночної експертизи не входить до суми страхового відшкодування, оскільки такі витрати не є складовою фактичного розміру збитків, а належать до господарських витрат страхової компанії.

Крім того, відповідач вважає, що ПрАТ «СК «Фенікс» взагалі не має права на пред'явлення регресних вимог до відповідача ОСОБА_2, оскільки це не передбачено п. 38.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Сторони, яких було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явились.

Від скаржника ПрАТ «СК «Фенікс» на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за відсутності позивача та його представників за наявними в матеріалах справи документами.

Від відповідача ОСОБА_2 також на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю відповідача та адвоката останньої ОСОБА_3 та представника за дорученням ОСОБА_6

Справу розглянуто на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України без участі сторін та їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.ч.1-4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції у повній мірі не відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що згідно договору добровільного страхування наземного транспорту від 17.06.2015 року ПАТ «Рубіжанський картонно-тарний комбінат» застрахував майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом, у тому числі причепу до нього у ПрАТ «СК «Фенікс».

Постановою Кремінського районного суду Луганської області від 01 квітня 2016 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за вчинення 14 березня 2016 року о 15-30 годині в м. Кремінна на вул. Шевченко ДТП з автомобілем марки MERCEDES BENZ E320 під керуванням ОСОБА_5

Відповідно до звіту №01/04 про оцінку транспортного засобу від 25 квітня 2016 року вартість матеріальних збитків, спричинених володільцю автомобілю MERCEDES BENZ E320 складає 25 761 грн.

ПАТ «Рубіжанський картонно-тарний комбінат» 28 квітня 2016 року звернувся до ПрАТ «СК «Фенікс» із заявою про виплату страхового відшкодування по договору майнового страхування, на підставі якою позивачем 05 травня 2016 року складено страховий акт №01/05-2016 та зазначену подію визнано страховим випадком.

Згідно копій квитанцій, рахунку-фактури ПрАТ «СК «Фенікс» сплатила 300 грн. ФОП ОСОБА_7 за організацію отримання довідки ДАІ згідно розрахунку-фактури №1 від 04 квітня 2016 року, але замовником вказаної послуги є ПрАТ «СК АСКО ДС» та 500 грн. ФОП ОСОБА_8 за отримання послуг з оцінки майна згідно рахунку -фактури №01/04 від 25 квітня 2016 року.

ПрАТ «СК «Фенікс» на адресу відповідача 31 травня 2016 року було направлено претензію про відшкодування шкоди у розмірі 1 650 грн. 01 коп. в порядку регресу, яка складається з: 1 000 грн. франшизи, 150 грн. за отримання розгорнутої довідки ДАІ про ДТП та 500 грн. за проведення оціночної експертизи, а 31 жовтня 2016 року також була направлена претензія про стягнення з відповідача в порядку регресу про відшкодування тільки франшизи у розмірі 1 000 грн.

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 28 березня 2016 року з ТДВ СК «Домінанта» на користь ПАТ СК «Фенікс» на підставі наказу №910/17937/16, виданого 29 листопада 2016 року Господарським судом м. Києва, стягнуто борг у розмірі 26 139 грн. 41 коп.

Зазначені обставини повністю відповідають матеріалам справи та сторонами не заперечувались.

На підставі вищевикладеного, судом першої інстанції у мотивувальній частині оскаржуваного рішення зазначено, що у договорі добровільного страхування наземного транспорту від 17.06.2015 року, укладеного між ПАТ СК «Фенікс» та ПАТ «Рубіжанський картонно-тарний комбінат» не зазначено, який саме транспортний засіб застраховано, оскільки суду позивачем надано першу та останню сторінку договору, хоча згідно помітки у нижньому правому куті, договір складається з 10 аркушів, отже суд не має змоги дослідити усі умови зазначеного договору.

Крім того, у мотивувальній частині оскаржуваного рішення судом першої інстанції зазначено, що з постанови про закінчення виконавчого провадження від 28 березня 2016 року не зрозуміло, які саме збитки були стягнуті Господарським судом м. Києва на користь позивача з ТДВ СК «Домінанта», хоча сама сума боргу у розмірі 26 139,41 грн. значно перевищує суму збитків, зазначену у позові. Крім того, дві претензії, направлені позивачем на адресу відповідача містять різні суми шкоди, які підлягають сплаті останньою.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що надані позивачем докази є суперечливими, а тому вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Проаналізувавши наявні дані, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції поспішно, без належного дотримання норм матеріального і процесуального права, повно та всебічно не дослідив і не оцінив обставини по справі та надані, в їх сукупності, всі докази, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, що призвело до помилкового висновку та частково неправильного вирішення справи.

Згідно з п.п.1-5 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).

Як вірно встановлено судом першої інстанції 17.06.2015 року між ПрАТ «СК «Фенікс» та ПАТ «Рубіжанський картонно-тарний комбінат» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 017/15-Т, а.с. 8.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до розділу 2 зазначеного договору Страховиком визначені страхові ризики та страхові випадки та у п.2.1. визначено, що по даному договору застраховані страхові ризики, які відповідають наступному типу договору: повне КАСКО. Як вбачається з таблиці страхових випадків, п.2.1.договору, пошкодження, знищення ТЗ, ДО в результаті дорожньо-транспортної пригоди є страховим ризиком «А» за типом договору повне КАСКО, часткове КАСКО.

Зазначаючи у мотивувальній частині оскаржуваного рішення про те, у договорі добровільного страхування наземного транспорту від 17.06.2015 року, укладеного між ПАТ СК «Фенікс» та ПАТ «Рубіжанський картонно-тарний комбінат» не зазначено, який саме транспортний засіб застраховано, оскільки суду позивачем надано першу та останню сторінку договору, суд першої інстанції не звернув уваги на Додаток №1, який містить опис транспортних заходів, переданих в страхування, а.с. 9, у якому під № 11 зазначено Mercedes-Benz, д/н НОМЕР_3.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводом апеляційної скарги про те, що зазначений договір добровільного страхування наземного транспорту був предметом дослідження Господарським судом міста Києва, у рішенні якого від 09.11.2016 року зазначено, що транспортний засіб «Мерседес», державний реєстраційний номер ВВ 0710АА є предметом страхування за договором добровільного страхування наземного транспорту № 017/15-Т від 17.06.2015 року, а.а.с. 90-94, а тому зазначені обставини, відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України не доказуються.

Колегією суддів встановлено, що 14.03.2016 року 15 год. 20 хв. у м. Кремінна на вул. Шевченко відбулася ДТП за участю автомобілів НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 (власник: ПАТ «Рубіжанський картонно - тарний комбінат») та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням його власника ОСОБА_2, а с 6.

Постановою Кремінського районного суду Луганської області від 01.04.2016 року ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст..124 КУпАП України та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340,60 грн., а.с.7.

Відповідно до зазначеної постанови ОСОБА_2 14.03.2016 року о 15-30 год. в м.Кремінна на перехресті вул.Шевченко-пров.Жовтневий, керуючи автомобілем НОМЕР_4, рухаючись по другорядній дорозі не надала переваги у русі автомобілю НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_5, який рухався по головній дорозі, здійснивши зіткнення, що спричинило технічні пошкодження вказаних транспортних засобів.

Звітом про оцінку транспортного засобу ТЗ № 01/04 від 25.04.2016 року установлена вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, яка складає 25 761,40 грн., а.а.с. 10.

28.04.2016 року страхувальник ПАТ «Рубіжанський картонно-тарний комбінат» звернувся до ПрАТ СК «Фенікс» з заявою про виплату страхового відшкодування по договору майнового страхування № 017/15-Т від 17.06.2015 року з підстав настання 14.03.2016 року ДТП за участю застрахованого автомобіля НОМЕР_5 ( власник ПАТ «Рубіжанський картонно-тарний комбінат») та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням його власника ОСОБА_2, а.с.12.

Відповідно до страхового акту № 01/05-2016 від 05.03.2016 року вищезазначена ДТП, що сталася 14.03.2016 року визнана страховим випадком. Страховиком прийняте рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 25761,41 грн., з урахуванням фізичного зносу ТЗ та безумовної франшизи по ризику, яка, відповідно до п.2.3.1 договору страхування складає 0% від страхової суми, а.а.с.13-15.

Платіжним дорученням №151 від 12.05.2016 року ПрАТ СК «Фенікс» на рахунок ПАТ «Рубіжанський картонно-тарний комбінат» перераховано 25761,41 грн. страхового відшкодування згідно страхового акту №01/05-2016 від 05.05.2016 року без ПДВ, а.с.16.

Крім того колегією суддів установлено, що ТДВ «СТ «Домінанта» полісом № АЕ/6992721 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10.01.2016 року застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 із зазначенням обов'язкової франшизи в розмірі 1000 грн., а.с. 68.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2016 року, справа № 910/17937/16, з урахуванням визначених Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6992721 розмірів лімітів відповідальності та франшизи, стягнуто з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ПрАТ СК «Фенікс» 24761,41 грн. та судовий збір в сумі 1378 грн. та ухвалено видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили, а.а.с.90-94.

Як вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження від 28.03.2017 року виконавче провадження з примусового виконання наказу № 910/17937/16, виданого 29.11.2016 року Господарським судом міста Києва про стягнення з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ПрАТ СК «Фенікс» боргу в сумі 26139,41 грн., закінчено, а.с.25.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо невідповідності зазначеним і доведеним позивачем обставин висновку суду першої інстанції про те, що з постанови про закінчення виконавчого провадження не зрозуміло, які саме збитки стягнуті Господарським судом міста Києва з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ПрАТ СК «Фенікс».

Щодо рішення Господарського суду міста Києва, за доводами відповідача у поясненнях на апеляційну скаргу, то зазначене питання суд першої інстанції мав можливість встановити у судовому засідання, з урахуванням висновку суду першої інстанції щодо незрозумілості для суду стягнутої суми відшкодування, крім того рішення господарського суду знаходиться у вільному доступі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

З урахуванням зазначеного, колегією суддів встановлено, що позивачем ПрАТ СК «Фенікс» на користь ПАТ «Рубіжанський картонно-тарний комбінат» перераховано 25761,41 грн. страхового відшкодування згідно страхового акту №01/05-2016 від 05.05.2016 гору без ПДВ, а з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ПрАТ СК «Фенікс» рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2016 року за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6992721 ( страхувальник ОСОБА_2.) стягнуто страхове відшкодування в сумі 24761,41 грн.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача ОСОБА_2 у письмових поясненнях на апеляційну скаргу про те, що ПрАТ СК «Фенікс» безпідставно виплатила ПАТ «Рубіжанський картонно-тарний комбінат» суму франшизи (1000 грн) і ПрАТ СК «Фенікс» має право на звернення до ПАТ «Рубіжанський картонно-тарний комбінат» з вимогою про повернення безпідставно сплачених коштів.

Як встановлено колегією суддів договором добровільного страхування наземного транспорту № 017/15-Т, від 17.06.2015 року, укладеного між ПрАТ «СК «Фенікс» та ПАТ «Рубіжанський картонно-тарний комбінат»( тип договору:повне КАСКО) передбачено, що безумовна франшиза по ризику складає 0% від страхової суми, у той час, як полісом № АЕ/6992721 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10.01.2016 року, яким застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, передбачена обов'язкова франшиза в розмірі 1000 грн. і саме на суму франшизи рішенням Господарського суду міста Києва було зменшено страхове відшкодування, стягнуте з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ПрАТ «СК «Фенікс», тобто різниця зазначених сум складає 1000 грн.

Звертаючись до суду з цим позовом, ПрАТ «СК «Фенікс» просило відшкодувати кошти в порядку регресу на підставі положень ст. 27 Закону України та ст. 993 ЦК України, відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимог, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Колегія суддів, вирішуючи спір, вважає, що ПрАТ «СК «Фенікс», сплативши страхове відшкодування, довело та набуло право регресу до відповідача, оскільки доводи останнього відповідають фактичним обставинам справи та обґрунтований нормами права, які регулюють спірні правовідносини.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених страховиком на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу.

Як роз'яснено у пунктах 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Положення статті 993 ЦК передбачає право страховика вимагати стягнення збитків з особи, винної у заподіянні шкоди страхувальникові.

Право вимоги переходить до страховика в межах виплаченої суми страхового відшкодування. Але це не позбавляє страхувальника права жадати від відповідальної за збитки особи суму, що перевищує розмір виплаченого страхового відшкодування, якщо дійсні збитки більше суми страхового відшкодування.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача про те, що ПрАТ «СК «Фенікс» не має права на пред'явлення регресних вимог до ОСОБА_2

Згідно п. 36.6 ст. 36 Закону України Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача ПрАТ «СК «Фенікс» підлягає стягненню різниця в сумі 1000 грн. між сплаченим позивачем страховим відшкодуванням ПАТ «Рубіжанський картонно-тарний комбінат» в сумі 25761,40 грн. та отриманою сумою в рахунок страхового відшкодування від ТДВ «СТ «Домінанта» в сумі 24761,41 грн. за рішенням Господарського суду міста Києва від 09.11.2016 року, яким страхове відшкодування, стягнуте з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ПрАТ «СК «Фенікс», було зменшено на суму франшизи, передбаченої полісом.

Крім того, колегія суддів вважає, що витрати позивача за проведення оціночної експертизи в сумі 500 грн., що підтверджені платіжним дорученням № 1096 від 04.04.2016 року, а.с.19, та рахунком-фактурою №01/04 від 25.04.2016 року, а.с.20, також підлягають стягненню з відповідача на користь ПрАТ «СК «Фенікс».

Зазначений висновок повністю співпадає з судовою практикою.

Так, Постановою Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 183/791/16-ц, провадження № 61-2460св18 позов Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування задоволено із стягненням на користь МТСБУ понесених витрати за проведення оцінки.

Між тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що витрати позивача за організацію отримання довідки ДАІ, згідно розрахунку-фактури №1 від 04 квітня 2016 року, задоволенню не підлягають, оскільки замовником вказаної послуги є ПрАТ «СК АСКО ДС» (а.с. 18).

Крім того, відповідно до зазначеного розрахунку-фактури №1 від 04.04.2016 року платником послуги також зазначено ПрАТ «СК АСКО ДС».

Колегія суддів вважає, що доводи скаржника про те, що рахунок-фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, не доводять наявність підстав для витрат ПрАТ «СК «Фенікс» за організацію отримання довідки ДАІ за рахунком-фактурою №1 від 04.04.2016 року, в якому замовником та платником зазначеної послуги вказано ПрАТ «СК АСКО ДС».

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що Порядком видачі довідки про дорожньо-транспортну пригоду, затвердженого наказ МВС України 04.07.2011 N 389, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 липня 2011 р. за N 927/19665 зі змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства внутрішніх справ N 841 ( z0857-15 ) від 10.07.2015 для страховика передбачена безоплатна видача довідок.

Так, п. 2.1. зазначеного Положення передбачено, що довідка про ДТП видається безоплатно страховикам та Моторному (транспортному) страховому бюро України (далі - МТСБУ) на підставі їх письмового запиту до підрозділу Державтоінспекції МВС, патрульної служби МВС, у межах території обслуговування якого сталася ДТП.

Позивачем у позовній заяві, а скаржником у апеляційній скарзі не доведена наявність підстав для витрат щодо отримання довідки ДАІ про ДТП в сумі 150 грн., у тому числі й замовлення послуги за отримання цієї довідки ПрАТ «СК АСКО ДС» із зазначенням того самого платника цієї послуги, а тому позовні вимоги ПрАТ «СК «Фенікс» в цій частині задоволенню не підлягають.

Крім того, колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що рішенням Господарського суду міста Києва стягнуто 24761,41 грн., а не 24761,40 грн., як зазначено позивачем у позовній заяві, що потягло за собою арифметичну помилку щодо різниці ( 1650,01 грн. замість 1650,00 грн.), яку позивач просив стягнути з відповідача, а.с. 4.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були неповно з'ясовані обставини справи та досліджені докази у справі, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Крім того, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені вимоги ч.3 ст.89, ч.4 ст.265 ЦПК України, оскільки мотивувальна частина оскаржуваного рішення не відповідає цим вимогам.

Так, мотивувальна частина оскаржуваного рішення не містить мотивованої оцінки кожного аргументу сторін та оцінки кожного доказу, який міститься у справі ( довідка про ДТП, а.с.6, опис транспортних засобів, переданих в страхування (Додаток №1), а.с.9, Поліс № АЕ/6992721 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10.01.2016 року, яким застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2. а.с. 68), а також мотивів відхилення доказів ( Платіжне доручення № 1096 від 04.04.2016 року на суму 500 грн., а.с.19, рахунок-фактуру № 01/04 від 25.04.2016 року, а.с.20).

Враховуючи вищевикладене, на підставі п.п.1,3,4 ст.376 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відшкодування суми франшизи в розмірі 1000 грн. та вартості витрат на проведення оціночної експертизи в сумі 500 грн та в цих частинах ухвалити нове судове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем було сплачено судовий збір за позовом в сумі 1600 грн., а.а.с. 1, 2, а також в сумі 2400 грн. за апеляційною скаргою, а.с.83, а тому, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог ПрАТ «СК «Фенікс», пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь ПрАТ «СК «Фенікс» підлягає стягненню судовий збір в сумі: 1454,54 грн. + 2181,80 грн. = 3636,34 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Апеляційний суд Луганської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс» задовольнити частково.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 07 травня 2018 року в частині відмови у відшкодуванні суми франшизи в розмірі 1000 грн. та вартості витрат на проведення оціночної експертизи в сумі 500 грн. скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 1650,01 грн. задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс» в рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу франшизу у сумі 1000 грн. та вартість понесених витрат за проведення оціночної експертизи в сумі 500 грн., а всього 1500 грн.

Іншу частину рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Фенікс», р/р № 26508709 в ПАТ «ПУМБ», МФО 224851, судовий збір в сумі 3636,34 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 13 липня 2018 року.

Головуючий

Судді