Постанова

Іменем України

18 липня 2018 року

м. Київ

справа № 345/2072/16-ц

провадження № 61-18491св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - управління соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу управління соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області, у складі судді Миговича О. М., від 13 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області, у складі колегії суддів: Девляшевського В. А., Горблянського Я. Д., Малєєва А. Ю., від 29 травня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2016 року управління соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми зайво виплаченої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям.

Позивач мотивував свої вимоги тим, що ОСОБА_2, якій було призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям з 01 червня 2015 року по 30 листопада 2015 року, будучи належно ознайомленою із правилами заповнення декларації про доходи та майновий стан осіб, не вказала у ній наявність у власності її сім'ї трьох автомобілів: ALFA, 2008 року випуску, VOLKSWAGEN T4, 1998 року випуску та OPEL Kadett 1.6 І, 1990 року випуску. Своїми діями відповідач порушила Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям. У добровільному порядку повертати незаконно отриману суму коштів за період з 01 червня 2015 року по 31 серпня 2015 року у розмірі 8 147,61 грн, відмовляється.

Із урахуванням зазначеного, позивач просив позов задовольнити, стягнути із відповідача на свою користь 8 147,61 грн незаконно отриманої соціальної допомоги.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 квітня 2017 року у задоволенні позову управління соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у ОСОБА_2 не було умислу на подання недостовірних відомостей з метою незаконного отримання соціальної допомоги, оскільки транспортні засоби фактично не перебували у власності сім'ї відповідача. Крім того, відповідач мала право на отримання державної допомоги, із урахуванням наявності у власності декількох автомобілів, оскільки остання є багатодітною матір'ю.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2017 року апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області відхилено, а рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 квітня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права. Зокрема, апеляційний суд зазначив, що позивачем не доведено навмисного приховання у власності сім'ї відповідача автомобілів, зловживання з її боку з метою отримання соціальної допомоги.

09 червня 2017 року управління соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2017 року і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідачем при поданні декларації для отримання соціальної допомоги не було задекларовано транспортні засоби, які належать її сім'ї, що є порушенням статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» та підставою для повернення безпідставно отриманої соціальної допомоги. Судами попередніх інстанцій не враховано положень статті 346 ЦК України, які визначають підстави припинення права власності. Аналіз вказаної норми, вказує на те, що передача власником майна у тимчасове володіння інших осіб, не призводить до втрати права власності. При цьому майно вважається таким, що перебуває у володінні власника, навіть якщо він фізично ним не володіє.

21 червня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у даній справі.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2017 року справу за позовом управління соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області до ОСОБА_2 про стягнення суми зайво виплаченої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до пункту 4 частини першої розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2018 року вказану справу передано до Верховного Суду.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судами встановлено, що управлінням соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області 23 квітня 2015 року на підставі заяви ОСОБА_2 було прийнято рішення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї на період з 01 червня 2015 року по 30 листопада 2015 року (а.с. 8).

Згідно листа управління центру надання послуг, пов'язаних з використанням транспортних засобів з обслуговування м. Калуш, Калуського, Галицького, Долинського, Рогатинського та Рожнятівського районів при УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області від 04 серпня 2015 року (а. с. 9) за чоловіком відповідача - ОСОБА_3 зареєстровано автомобілі: ALFA (ALРНA), 2008 року випуску; VOLKSWAGEN Т4, 1998 року випуску та OPEL Kadett 1/6 І, 1990 року випуску, про наявність яких ОСОБА_2 не вказала при написанні заяви про призначення державної соціальної допомоги та при заповненні декларації про доходи, що призвело до надмірної виплати бюджетних коштів на суму 8 147,61 грн.

Рішенням управління від 13 серпня 2015 року виплата соціальної допомоги була припинена внаслідок подання ОСОБА_2 недостовірних відомостей про майновий стан, зокрема про наявність у власності її сім'ї трьох автомобілів (а. с. 11-12).

Судами також встановлено, що у ОСОБА_2 на вихованні перебуває троє неповнолітніх дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Умови призначення і виплати малозабезпеченим сім'ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», визначено Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250.

Абзацом третім частини першої статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» визначено, що державна соціальна допомога не призначається, якщо у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 квадратний метр на одного члена сім'ї та додатково 10,5 квадратного метра на сім'ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» за наявності обставин, передбачених у частини першої цієї статті, соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо, зокрема, у малозабезпеченій багатодітній сім'ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років).

Відповідно до частини четвертої статті 7 вказаного Закону, якщо сім'єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної соціальної допомоги припиняється з місяця, у якому виявлено порушення.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, із урахуванням вказаних норм матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що подаючи декларацію про доходи та майно сім'ї, не вказавши у ній відомості про транспортні засоби, у ОСОБА_2 не було мети щодо навмисного приховання нею цих даних, оскільки Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» передбачено право на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченими сім'ями, у власності яких є транспортні засоби, у тому випадку, якщо у родині виховується троє і більше дітей відповідного віку.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, у сім'ї відповідача виховується троє неповнолітніх дітей, а автомобілі які було виявлено службою соціального захисту населення уже після прийняття рішення про надання соціальної допомоги, фактично перебувають у користуванні третіх осіб на підставі довіреності із правом продажу.

Наявність зареєстрованих за чоловіком відповідача автомобілів не позбавляє малозабезпечену сім'ю, в якій виховується троє неповнолітніх дітей, права на отримання державної соціальної допомоги на підставі частини другої статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям».

Враховуючи встановлені у справі обставини, соціальний статус сім'ї відповідача, наявність на утриманні батьків трьох неповнолітніх дітей, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги у сумі 8 147,61 грн, враховуючи ту обставину, що середньомісячний дохід на одну особу у родині ОСОБА_2 складає 1 677,94 грн, може призвести до покладення на ОСОБА_2 надмірного тягаря.

З урахуванням наведених у цій постанові мотивів колегія суддів погоджується з висновком суддів попередніх інстанцій, що позовні вимоги управління соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської областіне можуть підлягати до задоволення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу управління соціального захисту населення Калуської міської ради Івано-Франківської області залишити без задоволення.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді О. В. Білоконь
Б. І. Гулько
Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта