Провадження № 2/742/908/18
Єдиний унікальний № 742/2079/18
12 липня 2018 року місто Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Ільченка О.І., секретаря Голушко Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки, в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Чернігівській області про звільнення рухомого та нерухомого майна з-під арешту,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Чернігівській області про звільнення рухомого та нерухомого майна з-під арешту.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що на виконанні в Прилуцькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Чернігівській області знаходиться виконавче провадження №47899040 щодо примусового виконання виконавчого листа №2/742/725/15 за рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07.05.2015 р. у справі № 2/742/725/15 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 20.04.2015 р. до досягнення дитиною повноліття. У звязку з тим, що платіжні доручення про перерахунок аліментів за червень-липень 2017 року, вересень 2017 року, жовтень-листопад 2017 року та лютий-березень 2018 року з незрозумілих причин не були прийняті до уваги, нібито утворилась заборгованість по аліментах та в результаті чого Прилуцьким МРВ ДВС ГТУЮ в Чернігівській області було накладено арешт на рухоме та нерухоме майно та заборонено його відчуження. З метою досудового врегулювання своїх порушених прав позивач звертався до відповідача з даним питанням, але головний державний виконавець повідомив, що зняття арешту на майно можливо лише на підставі рішення суду, хоча при цьому і надав довідку про те що, заборгованість по сплаті аліментів у позивача відсутня.
Не зважаючи на те, що боргу зі сплати аліментів на час звернення до суду позивач не має, що підтверджується довідкою Прилуцьким МРВ ДВС ГТУЮ в Чернігівській області від 25.06.2018 р. № 14-41/47899040/14.15, арешт з майна ОСОБА_1 державним виконавцем так і не був знятий, що порушує його законні права та інтереси щодо розпорядження належним майном, в звязку з чим позивач просить скасувати рішення про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно та звільнити рухоме та нерухоме майно з під арешту та заборони на його відчуження, виключивши відомості про таке з Єдиного реєстру боржників.
В судове засідання позивач не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує з тим уточнення, що судовий збір з відповідача не стягувати та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.17).
Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження та не надав відзив на позовну заяву у строк передбачений в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Зі згоди позивача, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає положенню ст.280 ЦПК України.
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість часткового задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що на виконанні у Прилуцькому МРВ ДВС ГТУЮ в Чернігівській області знаходиться виконавче провадження по виконанню виконавчого листа відповідно до копії рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07.05.2015 р. провадження № 2/742/725/15 (єдиний унікальний №742/1632/15-ц) за яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 20.04.2015 р. до досягнення дитиною повноліття (а.с.8).
В подальшому в межах виконавчого провадження № 47899040 головний державний виконавець Прилуцького МРВ ДВС ГТУЮ в Чернігівській області своєю постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.11.2016 р. наклав арешт на все майно боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1 та заборонив здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику (а.с. 11).
Відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3(а.с.5).
Як вбачається з копії дублікату договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира №37, яка знаходиться в будинку 41/2 по вул.Ярмаркова в м.Прилуки Чернігівської області (а.с.18-19). Інших відомостей про наявність будь-якого іншого рухомого чи нерухомого майна, яке б належало позивачу на праві приватної власності судом не встановлено.
Відповідно до ч.1 ст.48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Стаття 15 цього Закону встановлює, що боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обовязок щодо виконання рішення.
Арешт майна (коштів) божника є забезпечувальним заходом, який застосовується для реального виконання рішення (ч.1 ст.56 Закону України "Про виконавче провадження").
Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.
Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Майно, яке підлягає арешту без проведення його опису, зазначено у ч.7 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", ним є кошти боржника, що знаходяться на рахунках боржника у банках, інших фінансових установах, а також конкретне майно боржника, зазначене в заяві стягувача, право власності або інші майнові права боржника, дані на яке наявні в електронних державних базах даних та реєстрах.

На рухоме майно, яке не підлягає державній реєстрації, арешт накладається виконавцем лише після проведення його опису (абз. 2 ч. 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження"). Під час проведення опису майна боржника - юридичної особи та накладення арешту на нього виконавець також використовує відомості щодо належного боржнику майна за даним бухгалтерського обліку (ч. 9 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження").

Тобто, як при накладенні арешту без проведення його опису, так і при накладенні арешту із застосуванням попередньої процедури опису майна, предметом арешту може бути тільки індивідуально визначене майно. Чинне виконавче законодавство не надає право виконавцю арештовувати майно без зазначення його індивідуальних і ідентифікуючих характеристик.

Стаття 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок стягнення аліментних платежів з боржника.

Відповідно до ч. 2 зазначеної статті Закону, за наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість понад три місяці.

Тобто, стягнення на майно можливе лише у випадку наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці.

Згідно з приписами Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника припиняється на підставі винесеної державним, приватним виконавцем постанови про:

Закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону;

Повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону;

зняття арешту з майна боржника з підстав, передбачених статтею 59 Закону.

Арешт з майна боржника також знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого Законом.

Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до п. 7 ч.4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» однією з підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Арешт з майна боржника також знімається у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого Законом.

Є також порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» незняття арешту на майно боржника після надходження на рахунок органу державної виконавчої служби суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Таким чином дані обставини дозволяють суду дійти висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки незняття арешту з належного йому майна порушує його право власності щодо нього.

Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст.317 зазначеного вище Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» законодавець встановив проведення виконавцем дій на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Обмеження права власності боржника у виконавчому провадженні повинне бути обґрунтованим і не суперечити загальним принципам права, зокрема, щодо реалізації права власності, що закріплені у Конституції України та ЦК України.

Отже, позивач обґрунтовано звернувся за захистом своїх прав та законних інтересів до суду.

З урахуванням вищенаведеного та зібраних у справі доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є доведеними, знайшли в судовому засіданні своє підтвердження та обґрунтування, в частині про зняття арешту з нерухомого майна, а саме з квартири №37, яка знаходиться в будинку 41/2 по вул.Ярмаркова в м.Прилуки Чернігівської області та належить позивачу на праві приватної власності, а тому позов підлягає задоволенню частково.

На основі викладеного, керуючись ст.ст.12, 81, 259, 263-265, 273,279,280-281,354 ЦПК України, ст.ст.4, 15, 16, ч.1 ст. 317, ст.ст.321, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 56, 59, 71 Закону України «Про виконавче провадження», -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Чернігівській області про звільнення рухомого та нерухомого майна з-під арешту задовольнити частково.

Зняти арешти з нерухомого майна та звільнити з-під обтяження: квартиру №37, яка знаходиться в будинку 41/2 по вул.Ярмаркова в м.Прилуки Чернігівської області, що належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - 923106550, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, накладений постановою головного державного виконавця Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Чернігівській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.11.2016 року по виконавчому провадженню №47899040, виключивши відомості про таке з Єдиного реєстру боржників.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів із дня його проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановленим цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: О.Ільченко