Номер провадження: 22-ц/785/4477/18
Номер справи місцевого суду: 504/4167/16-ц
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

розглянувши в приміщенні апеляційного суду Одеської області у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 23 січня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнення аліментів за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 23 січня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнення аліментів - задоволено частково.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, номер облікової картки платника податківНОМЕР_2 на її утримання 1/8 частку всіх видів заробітку, починаючи з 08.12.2016 року, довічно.

Стягнуто з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у розмірі 320 гривень 00 копійок за позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнення аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у розмірі 320 гривень 00 копійок за позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить суд рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 23 січня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким зустрічну позовну заяву задовольнити, зменшивши розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.06.2014 року на користь ОСОБА_3 на її утримання з розміру 350 грн. щомісячно на 1/16 частину всіх видів заробітку, а в задоволенні первісного позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно пункту 9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції чинній з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв'язку з її незначною складністю (ч. 1 ст. 368, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274, ч.ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України).

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 07.02.2005 року.

В шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_3, народився син - ОСОБА_4, який в даний час знаходиться на повному утриманні та забезпеченні ОСОБА_3, зазначене підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 та довідкою з Кремідівської сільської ради Лиманського району Одеської області /а.с. 4,5/.

Відповідно до довідки МСЕК №064134 від 23.05.2007 року, ОСОБА_3 є інвалідом І групи безстроково та потребує стороннього піклування /а.с.7/.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.06.2014 року було збільшено розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання колишньої дружини з 200,00 грн до 350,00 гривень щомісячно, починаючи з 14.04.2014 року і довічно /а.с.68/.

Проте станом на теперішній час зазначений розмір аліментів не забезпечує її належне утримання, оскільки їй постійно необхідно медичне лікування, ліки та масажі, тому аліментів в розмірі 350,00 грн. та соціальної пенсії не вистачає для її належного утримання, через що вона вимушена була звернутися до суду.

ОСОБА_4 подав до суду зустрічний позов, в якому просив зменшити розмір аліментів та стягувати з нього в користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/16 частини з усіх видів заробітку доходу, мотивуючи це тим, що на даний час його здоров'я погіршилось, він переніс операцію, гроші на яку позичив у своєї знайомої. Станом на теперішній час він працює офіційно та крім сплати аліментів на утримання колишньої дружини з нього відраховуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Після відрахування всіх податків та аліментів з його заробітної плати, на проживання йому залишається сума, яка менша ніж мінімальний прожитковий мінімум для працездатних осіб, а ОСОБА_3 має постійне соціальне забезпечення, якого на його думку цілком достатньо на її утримання.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 районний суд виходив з того, що відповідач має матеріальну можливість надавати збільшену допомогу колишній дружині, яка є інвалідом І групи, оскільки на думку суду, аліменти у розмірі 350 гривень, які ОСОБА_2 сплачує на її користь, є недостатніми для її належного утримання та збільшення аліментів не буде для нього непосильним тягарем.

Задовольняючи частково зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що він офіційно працевлаштувався, тому розмір аліментів має бути визначений у частці від доходу.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи, з огляду на таке.

Так, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до довідки УПФУ, розмір пенсії ОСОБА_3, станом на червень 2017 року становить 1342,00 грн. /а.с.55/.

Відповідно до довідки від 18.05.2017 року ОСОБА_2, офіційно працевлаштований в ТОВ «Житлово-експлутаційне підприємство Суворовський» та отримує регулярний дохід, який за період з 01.01.2017 по 30.04.2017 року, після відрахування всіх податків та аліментів складає 6532,09 грн. /а.с.69/.

Як вбачається з довідки Кремидівської сільської ради Лиманського району Одеської області №1477 від 28.11.2017 року, ОСОБА_2 у 2017 році отримав прибуток в розмірі 2740,00 грн., від здачі в оренду земельної ділянки /а.с.100/.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом та про те, що ОСОБА_3 отримує пенсію у розмірі 1425,00 грн., яка не менше прожиткового мінімуму, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», є неспроможними, з огляду на таке.

Згідно з положеннями ч.ч.2,3,3 ст.75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, хто є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на утримання після розірвання шлюбу регламентується статтею 76 СК України, за змістом якої розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу; після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу; особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов'язання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, зокрема: перебування у зареєстрованому шлюбі або після розірвання шлюбу - якщо особа стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу, а також коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення.

Таким чином, право на утримання (аліменти) має зазначена вище непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_3 є інвалідом І групи безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК від 23.06.2007 року, серія 2-18 ОВ, №064134 /а.с.7/. Розмір пенсії позивачки, як інваліда І групи за червень 2017 року становить 1342,00 грн /а.с.55/.

Статтею 7 від 07 грудня 2017 року визначено на 2018 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень.

За таких обставин позивачка ОСОБА_3 не отримує пенсію по інвалідності в розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому її можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч.4 ст. 75 СК України.

Указане узгоджується із Постановою Верховного Суду України від 16.08.2017 р. у справі № 175/1382/15-ц.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, оскільки ОСОБА_2 не доведено, що його матеріальний стан погіршився, а навпаки він є працездатним та офіційно працює.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 13, 274, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 23 січня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнення аліментів за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 13.07.2018 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда