Постанова

Іменем України

04 липня 2018 року

м. Київ

справа № 521/18611/14-ц

провадження № 61-13687св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

СтупакО. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 05 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Станкевича В. А., Варикаші О. Д., Бабія А. П.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 році ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом виселення.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначив, що йому на праві власності на підставі договору дарування належить ? частини квартири АДРЕСА_1. Інші ? частини зазначеної квартири належать відповідачці, яка перешкоджає йому розпоряджатися своєю власністю, замінила замки на вхідних дверях квартири, чим позбавила його права користування належним йому житловим приміщення. На йому вимогу щодо вселення та вирішення спору добровільно відповідач реагує відмовою, не дає ключів від замка вхідних дверей.

Посилаючись на викладене, позивач просив усунути йому перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 та вселити його у зазначену квартиру.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено. Усунуто ОСОБА_3 перешкоди у користуванні ? частки квартири АДРЕСА_1 та вселено його у зазначену квартиру. Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити йому перешкод у користуванні ? частки квартири. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_4 порушує право власності позивача у справі та створює йому перешкоди у користуванні належним йому майном - ? частки квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 05 вересня 2016 року заяву ОСОБА_4 задоволено. Зупинено провадження у зазначеній цивільній справі до розгляду справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку із виплатою компенсації її вартості та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, апеляційний суд виходив з того, що розгляд цієї справи неможливий до вирішення іншої справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку із виплатою компенсації її вартості та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою, яка після перегляду Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справи, перебуває на розгляду у суді першої інстанції.

У вересні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 05 вересня 2016 року, в якій він просив скасувати зазначену ухвалу, справу направити для продовження розгляду до апеляційного суду, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права. Зокрема зазначав, що безпідставно зупиняючи провадження у справі до вирішення іншої справи про припинення права власності на його частку у спірній квартирі, апеляційний суд фактично сам створив йому, як власнику квартири перешкоди в її користуванні, обмеживши його право власності і право на вільне користування власним житлом.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 жовтня 2016 року відкрито провадження у справі, а ухвалою цього ж суду від 24 квітня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала - без змін, оскільки її постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено. Усунуто ОСОБА_3 перешкоди у користуванні ? частки квартири АДРЕСА_1 та вселено його у зазначену квартиру. Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити йому перешкод у користуванні ? частки квартири. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 05 серпня 2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 січня 2016 року ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 05 серпня 2015 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Підставою для скасування ухвали суду апеляційної інстанції від 05 серпня 2015 року та направлення справи на новий розгляд до апеляційного суду було те, що апеляційний суд, переглядаючи справу в апеляційному порядку, у порушення вимог статті 201 ЦПК України не звернув уваги на те, що під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 остання зверталася до суду із заявою про зупинення провадження у справі до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2015 року, яким припинено право спільної часткової власності ОСОБА_3 на належну йому ? частки спірної квартири, та крім того, розглянув справу за відсутності ОСОБА_4, яка подала заяву про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 05 вересня 2016 року заяву ОСОБА_4 задоволено. Зупинено провадження у зазначеній цивільній справі до розгляду справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку із виплатою компенсації її вартості та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою.

При цьому ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2016 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 17 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку спірної квартири із виплатою компенсації та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування квартирою скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

При цьому судповинен, зокрема, враховувати, що визначена у пункті 4 частини першої цієї статті підстава для зупинення провадження у справі, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2016 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 17 вересня 2015 року скасовано з підстав того, що ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про припинення права власності ОСОБА_3 на ? частки квартири АДРЕСА_1 та стягнення з неї на користь останнього компенсації за зазначену частину спірної квартири, суд не встановив у повному обсязі фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшовши при цьому передчасного висновку, що припинення права власності відповідача ОСОБА_3 на його частку у спільному майні не завдасть йому істотної шкоди, а спільне володіння і користування спірною квартирою є неможливим.

При цьому усправі, яка переглядається, суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо усунення ОСОБА_3 перешкод у користуванні належною йому ? частки квартири АДРЕСА_1 та вселення його до зазначеної квартири, тобто вимоги обох цивільних справ пов'язані, похідні й вирішення окремо однієї справи може вплинути на результати розгляду іншої справи

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, з урахуванням висновків колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наведених в ухвалі від 13 січня 2016 року дійшов правильного висновку про наявність підстав для зупинення провадження у цій справі на підставі пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги заявника про те, що зупиняючи провадження у справі до вирішення іншої справи про припинення права власності на його частку у спірній квартирі, апеляційний суд фактично сам створив йому як власнику квартири перешкоди в її користуванні, обмеживши його право власності і право на вільне користування власним житлом, - не заслуговують на увагу, оскільки, зупиняючи провадження у зазначеній справі, апеляційний суд виходив із наявності підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 201 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала - без змін із підстав, передбачених статтями 406, 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 406, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 05 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г.І. Усик