РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/22/15-ц
Провадження № 6/327/14/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2018 р. смт.Розівка

Розівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Антіпової Т.А.

при секретарі судового засідання Літвіновій Т.А.

за участю представника Розівського РВ

ДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Розівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

18.07.2018 року державний виконавець Розівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним поданням, в обґрунтування якого зазначила наступне.

На виконанні у Розівському РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження № 54934733 з примусового виконання виконавчого листа № 327/22/15-ц від 13.07.2017 року, виданого Розівським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 23 205 грн. 94 коп., з яких 17 823 грн. 90 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 800 грн. 81 коп. заборгованість з комісії за користування кредитом, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 1 081 грн. 23 коп. штраф (процентна ставка).

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

19.10.2017 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, а також попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію та пояснення з приводу несплати боргу надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини пятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавцем 19.10.2017 року на адресу боржника надсилався виклик щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, на яку ОСОБА_2 зявився, надав декларацію про доходи та майно боржника фізичної особи та пояснення з приводу несплати боргу.

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику належать на праві власності земельні ділянки: державний акт ЯЕ № 274860, зареєстрований 13.03.2009 року площею - 1,2713 га, кадастровий номер земельної ділянки - :03:005:0057, цільове використання: ведення особистого селянського господарства; державний акт ЯЕ № 299716, зареєстрований 17.04.2012 року, площею 0,1595 га, кадастровий номер земельної ділянки :05:002:0045, цільове використання: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; державний акт ЯИ № 497422, зареєстрований 21.07.2011 року площею - 6,1200 га, кадастровий номер земельної ділянки - :03:005:0020, цільове використання: для ведення особистого селянського господарства. Також відповідно до інформації з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за боржником значиться будинок загальною площею 96,4 кв.м, який знаходиться за адресою: Запорізька область, Розівський район, с. Азов, вул. Садова, буд. 32, але при виході на територію для перевірки майнового стану боржника, згідно акту державного виконавця від 18.04.2018 року стало відомо, що боржник за зазначеною адресою не проживаю та будинок, який за ним зареєстрований знаходиться в зруйнованому та не придатному для житла стані.

ОСОБА_2 періодично одержує доходи в різних підприємствах працюючи водієм - дальнобійником, які спеціалізуються на перевезеннях вантажів за кордон, однак кошти по рішенню суду не сплачує.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 07.11.2017 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії ЕS №414806, виданий 24.10.2014 року ГУ ДМС України в м. Києві.

Таким чином, рішення суду на сьогоднішній день не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

З огляду на зазначене, державний виконавець Розівського РВ ДВС ОСОБА_1 просила тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою:с. Азов, вул. Садова, буд. 32, Розівського району, Запорізької області до повного виконання виконавчого листа № 327/22/15-ц від 13.07.2017 року, виданого Розівським районним судом Запорізької області.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України судове засідання проведено без виклику та повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, але за участю державного виконавця.

Представник Розівського РВ ДВС ОСОБА_1 в судовому засідання повністю підтримала подання та просила його задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Заслухавши ініціатора подання, перевіривши докази, які містяться в матеріалах справи, суд доходить наступного висновку.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України. Відповідно до ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Пунктом 5 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до положення ст. 13 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

При розгляді питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон необхідно враховувати той факт, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки вона пов'язана з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання. Судові рішення у зазначеній категорії справ мають бути постановлені з ретельним вивченням та обґрунтуванням наданих державним виконавцем доказів навмисного ухилення боржника від виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

В свою чергу, статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Аналізуючи наведене, суд доходить висновку, що наданими до подання письмовими доказами та поясненнями ініціатора подання не доведено, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов'язання, покладеного на нього рішенням суду.

Так, згідно до матеріалів подання, постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.10.2017 року боржник отримав, за викликом державного виконавця з`явився, надав декларацію про доходи та майно боржника фізичної особи та пояснення з приводу несплати боргу (а.с. 17,18).

Відповідно до пояснень від 09.11.2017 року, які надав боржник ОСОБА_2 державному виконавцю, він знає що в Розівському РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження № 54934733 з примусового виконання виконавчого листа № 327/22/15-ц від 13.07.2017 року, виданого Розівським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 23 205 грн. 94 коп. На даний час він сплатити всю суму заборгованості не має можливості, проте офіційно працює водієм в ТОВ «Транзит Роадс» за адресою: м. Одеса, вул. Малиновського, буд. 16А, у зв`язку з чим просить державного виконавця направити даний виконавчий лист на виконання за місцем роботи (а.с. 18).

Як вбачається з матеріалів, доданих до даного подання, державним виконавцем було направлено запит до ТОВ «Транзит Роадс» № 654/16.26-39 від 05.02.2018 року щодо термінового надання вичерпної інформації щодо працевлаштування на даному підприємстві боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проте відповіді на даний запит матеріали справи не містять, і, як пояснив в судовому засіданні ініціатор звернення, повторного запиту до ТОВ «Транзит Роадс» ними не направлялось, офіційної інформації щодо наявності або відсутності трудових відносин з боржником ОСОБА_2 виконавча служба не володіє.

Згідно до акту державного виконавця від 18.04.2018 року ОСОБА_2 за адресою с. Азов, вул. Садова, буд. 32 не проживає, будинок в якому він зареєстрований, не придатний до життя та знаходиться в напівзруйнованому стані (а.с. 28).

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику належать на праві власності земельні ділянки: державний акт ЯЕ № 274860, зареєстрований 13.03.2009 року площею - 1,2713 га, кадастровий номер земельної ділянки - :03:005:0057, цільове використання: ведення особистого селянського господарства; державний акт ЯЕ № 299716, зареєстрований 17.04.2012 року, площею 0,1595 га, кадастровий номер земельної ділянки :05:002:0045, цільове використання: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; державний акт ЯИ № 497422, зареєстрований 21.07.2011 року площею - 6,1200 га, кадастровий номер земельної ділянки - :03:005:0020, цільове використання: для ведення особистого селянського господарства. Також відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за боржником значиться будинок загальною площею 96,4 кв.м, який знаходиться за адресою: Запорізька область, Розівський район, с. Азов, вул. Садова, буд. 32.

Як пояснила під час судового розгляду ініціатор подання, в ході примусового виконання виконавчого листа № 327/22/15-ц від 13.07.2017 року було зясовано, що дві земельні ділянки з цільовим використанням: для ведення особистого селянського господарства, перебувають в оренді ТОВ «Прогрес», в звязку із чим державним виконавцем 12.12.2017 року було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до якої звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_2, що отримує дохід у ТОВ «Прогрес» із здійсненням відрахувань у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу у розмірі 27 544,00 грн. Дана постанова була надіслана на адресу ТОВ «Прогрес» для виконання.

Відповідно до постанови державного виконавця від 12.12.2017 року про арешт майна боржника ВП 54934733, на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, накладено арешт (а.с. 21).

За змістом п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон є не тільки наявність невиконаних зобовязань, але і ухилення від їх виконання.

Окрім цього, суд зазначає, що Інструкцією з організації примусового виконання рішень, що набрала чинності з 17 квітня 2012 р. та затверджена наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5, зокрема, пунктом 2 розділу XIІІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну», передбачені вимоги до змісту подання державного виконавця при зверненні до суду, а саме: необхідність обґрунтування у поданні наявності фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов'язань (п. 2).

Ухиленням від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням суду, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини.

Отже, право на звернення до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України виникає у державного виконавця лише у випадку доведення і обґрунтування факту умисного ухилення останнього від виконання своїх зобовязань.

В матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтвердили факт умисного та свідомого ухилення ОСОБА_2 від виконання зобовязань, покладених на нього рішеннями суду, відсутні дані, що боржник, після 09.11.2017 року викликався до відділу державної виконавчої служби для надання пояснень щодо несплати боргу та зясування його дійсного (офіційного) місця роботи.

Окрім цього, суд зазначає, що у боржника існують офіційні доходи у вигляді орендної плати, із якої в примусовому порядку можливо здійснювати відрахування, що і було зроблено державним виконавцем, відповідно до постанови від 12.12.2017 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Сам факт відкриття виконавчого провадження, невиконання боржником зобовязання самостійно, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовими рішеннями обовязків.

За таких обставин, суд доходить висновку, що ініціатором подання не доведено обставин ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення суду, а тому відмовляє у задоволенні подання.

Керуючись ст. 313 ЦК України, ст. ст. 13, 441 ЦПК України, Конституцію України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України», Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Розівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, відмовити.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.А. Антіпова