Справа № 523/1716/18
Провадження №2/523/2314/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"05" липня 2018 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

при секретарі Дзюба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Сігма Автолізинг» про визнання недійсним договору фінансового лізингу та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Сігма Автолізинг» про визнання недійсним договору фінансового лізингу та стягнення коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24 січня 2018 року між ТОВ «Сігма Автолізинг» (далі Лізингодавець або Відповідач) та ОСОБА_1 (далі -Лізингоотримувач або Позивач) був укладений договір фінансового лізингу № 02152.

Відповідно до пункту 3.1.1 Договору фінансового лізингу №02152 Лізингодавець взяв на себе зобовязання придбати предмет лізингу автомобіль марки КІа Sportage QL, комплектація /модифікація - Comfort, обєм двигуна - 1,6, тип КПП - НТ, привід 4*2 вартістю 20000 (двадцять тисяч сто двадцять доларів) США 46 центів, що еквівалентно 581 250 (пятсот вісімдесят одна тисяча двісті пятдесят ) гривень з ПДВ у власність та передати предмет лізингу у користування Лізингоодержувачу, на строк та на умовах передбачених Договором.

Представник Відповідача повідомила, що у разі, якщо позивач сплаче 58250 грн., що становить 10 відсотків вартості автомобіля, то предмет лізингу - автомобіль марки Кіа Sportage QL, комплектація /модифікація - Comfort, обєм двигуна 1,6, тип КПП - НТ, привід 4*2, отримую наступного ж дня.

24.01.2018 року позивачем сплачено 58250 (пятдесят вісім тисяч двісті пятдесят ) грн., що підтверджується платіжною квитанцією від 24.01.2018 року, виданою відділенням «Успенська» Южного ГРУ ПАТ «КБ «Приватбанк», а представник Відповідача запевнила, що цей платіж є першим авансовим внеском, так як у квитанції зазначено - призначення платежу: авансовий платіж згідно Договору №02152 від 24.01.2018 року, що становить 10 відсотків вартості автомобіля.

У визначений строк автомобіль позивач не отримав, а представник Відповідача повідомила позивачу, що автомобіль, якій позивач повинен отримати по договору, зламаний (зламана рейка автомобіля начебто на новому автомобілю), тому запропонувала змінити автомобіль.

Позивач зрозумів, що його ввели в оману, та що умови підписаного договору є несправедливими та вкрай невигідними для нього, написав лист Відповідачу з вимогою розірвати договір та повернути кошти в розмірі 58250,00 грн..

Однак відповідач взяті на себе зобовязання не виконав, ніякого автомобілю по Договору фінансового лізингу №02152 не передав, сплачені грошові кошти не повернув.

На підставі викладеного, позивач просить:

1.Визнати недійсним договір фінансового лізингу від 24 січня 2018 року № 02152, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг» (код за ) та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії КМ №647344, виданий Суворовським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 24.02.2010 року).

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг» (код за ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії КМ №647344, виданий Суворовським РВОМУГУМВС України в Одеській області від 24.02.2010 року) сплачені за договором фінансового лізингу від 24 січня 2018 року № 02152 грошові кошти в сумі 58250 (пятдесят вісім тисяч двісті пятдесят ) грн.

В судове засідання позивач подав заяву, згідно якої позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі, а також просив справу розглянути у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не зявились, про розгляд справи повідомлялись за юридичною адресою, однак судова повістка до суду повернулась, у звязку з тим, що відповідач не отримав лист з поштового відділення. Необхідно відзначити, що відповідач первісно отримав копію позовної заяви, а також ухвали про відкриття провадження, проте жодного відзиву, або заперечення щодо позовних вимог до суду не надав.

На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача.

Судом встановлені наступні обставини справи, а також виникли правовідносини.

Так судом встановлено, що 24 січня 2018 року між ТОВ «Сігма Автолізинг» (далі Лізингодавець або Відповідач) та ОСОБА_1 (далі -Лізингоотримувач або Позивач) був укладений договір фінансового лізингу № 02152.

Відповідно до пункту 3.1.1 Договору фінансового лізингу №02152 Лізингодавець взяв на себе зобовязання придбати предмет лізингу автомобіль марки КІа Sportage QL, комплектація /модифікація - Comfort, обєм двигуна - 1,6, тип КПП - НТ, привід 4*2 вартістю 20000 (двадцять тисяч сто двадцять доларів) США 46 центів, що еквівалентно 581 250 (пятсот вісімдесят одна тисяча двісті пятдесят ) гривень з ПДВ у власність та передати предмет лізингу у користування Лізингоодержувачу, на строк та на умовах передбачених Договором.

Представник Відповідача повідомила, що у разі, якщо позивач сплаче 58250 грн., що становить 10 відсотків вартості автомобіля, то предмет лізингу - автомобіль марки Кіа Sportage QL, комплектація /модифікація - Comfort, обєм двигуна 1,6, тип КПП - НТ, привід 4*2, отримую наступного ж дня.

24.01.2018 року позивачем сплачено 58250 (пятдесят вісім тисяч двісті пятдесят ) грн., що підтверджується платіжною квитанцією від 24.01.2018 року, виданою відділенням «Успенська» Южного ГРУ ПАТ «КБ «Приватбанк», а представник Відповідача запевнила, що цей платіж є першим авансовим внеском, так як у квитанції зазначено - призначення платежу: авансовий платіж згідно Договору №02152 від 24.01.2018 року, що становить 10 відсотків вартості автомобіля.

У визначений строк автомобіль позивач не отримав, а представник Відповідача повідомила позивачу, що автомобіль, якій позивач повинен отримати по договору, зламаний (зламана рейка автомобіля начебто на новому автомобілю), тому запропонувала змінити автомобіль.

Позивач зрозумів, що його ввели в оману, та що умови підписаного договору є несправедливими та вкрай невигідними для нього, написав лист Відповідачу з вимогою розірвати договір та повернути кошти в розмірі 58250,00 грн..

Однак відповідач взяті на себе зобовязання не виконав, ніякого автомобілю по Договору фінансового лізингу №02152 не передав, сплачені грошові кошти не повернув.

Виникли правовідносини регулюються наступними нормами.

Відповідно до статті 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 808 ЦК України встановлено, що якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобовязання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, заміни, безоплатного усунення недоліків, монтажу та запуску в експлуатацію тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець (постачальник) та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобовязанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно із статтею 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Однак договір між сторонами не був укладений нотаріально.

Частиною першою статті 220 ЦК України зазначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Верховний суд України в своїй постанові №6-276бцс15 від 16 грудня 2015 року та у постанові №6-648нс16 від 18 січня 2017 року, зазначив, що за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу або договору поставки. За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування.

Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України.

За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.

Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Згідно зі статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Нікчемний договір не породжує тих прав і обов'язків, настання яких бажали сторони, й визнання такого договору недійсним судом не вимагається.

Правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України.

Положення статті 216 ЦК України застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Пунктом 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

Пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»), послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою.

Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

В Державному реєстрі фінансових установ відсутня інформація про наявності ліцензії у ТОВ «Сігма Автолізинг» для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії), та що суперечить вимогам законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобовязань, включаючи умови про взаємозалік, зобовязання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірванням або невиконанням ним договору.

Позиція Верховного Суду України щодо визнання договору фінансового лізингу недійсним закріплена в постановах від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-1551цс16, від 8 червня 2016 року у справі № 6-330цс16.

В частині другій статті 18 цього Закону України «Про захист прав споживачів» закріплено визначення поняття «несправедливі умови договору» згідно з яким, умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживачу.

Згідно із статтею 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Суд погоджується з позивачем, що договір фінансового лізингу від 24.01.2018 № 02152, укладений між ТОВ «Сігма Автолізинг» та ОСОБА_1, можна дійти висновку, що більшість його умов є несправедливими, зокрема п.1.7, п. 3.2.4, п. 4,1, ст.9, , та пункти договору щодо штрафних санкцій у разі розірвання договору - п.п. 12.1, 12,2., 12.5, 12.6, 12.7, 12.8, 12.13, ряду необгрунтованих платежів на користь Лізингодавця, а саме: 10 % комісії за організацію Договору (п. 9.6), комісії за супроводження договору 3 % (п. 1.7, п.4.1), З % комісії за передачу Предмета лізингу (п.1.7, 9,6), що є порушенням статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а також відсутність ліцензії на провадження діяльності із залучення фінансових коштів фізичних осіб та нотаріальне посвідчення договору, у звязку з чим є всі підстави для визнання даного договору недійсним.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 203, 215, 216, 220, 530, 627, 799, 806 Цивільного кодексу України,, ст.ст. 1, 2, 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст. ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Сігма Автолізинг» про визнання недійсним договору фінансового лізингу та стягнення коштів задовольнити.

2. Визнати недійсним договір фінансового лізингу від 24 січня 2018 року № 02152, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг» (код за ) та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1,).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг» (код за , юридична адреса: 02121, м. Київ, Харківське шосе, буд. 182) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 б. 113а, кв. 14) сплачені за договором фінансового лізингу від 24 січня 2018 року № 02152 грошові кошти в сумі 58250 (пятдесят вісім тисяч двісті пятдесят ) грн.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30 -ти денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано в 30 -ти денний строк з дня отримання його копії.

Суддя:

Повний тест рішення складено та підписано 13.07.18 р.