Справа №: 398/1202/18
провадження №: 2/398/1492/18
"13" липня 2018 р.Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Авраменка О.В.,
з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрія цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
В квітні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19 вересня 2007 року в розмірі 116 083,18 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 198,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань, позивач звернувся в суд із заявою про видачу судового наказу, яку було задоволено та 04 червня 2008 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області видано наказ про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором в розмірі 6 144,89 грн., яка складається з: 4 198,80 грн. - заборгованість за кредитом; 785,77 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1 072,88 грн., заборгованість за комісією за користування кредитом, 87,50 грн. - пені. Оскільки, відповідач порушив умови кредитування та не виконує належним чином зобов'язання, в тому числі, не сплатив суму заборгованості визначену судовим наказом, в результаті чого за період з 05 червня 2008 року по 13 березня 2018 року виникла заборгованість в розмірі 116 083,18 грн., яка складається з: 72 587,54 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2 605,42 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом; 40 890,22 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором за період з 19 липня 2014 року по 13 березня 2018 року.
Оскільки, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явився без повідомлення причин, відзив не подав та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.
Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.
Поняття «строк договору», «строк виконання зобов'язання» та «термін виконання зобов'язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).
Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов'язків під час дії договору.
Поняття «строк виконання зобов'язання» і «термін виконання зобов'язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов'язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов'язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов'язання.
19 вересня 2007 року сторони уклали договір, за умовами якого відповідач отримав строком на 24 місяці, тобто до 18 вересня 2009 року включно, строковий кредит у сумі 4 198,80 грн., які зобов'язався повернути зі сплатою відсотків у розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 153,26 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 699,80 грн. (а. с. 9, 10 - 13).
Повернення кредиту, сплату відсотків, винагороди, комісій відповідач мав здійснювати щомісячними платежами, надаючи позивачеві до 20 числа кожного місяця кошти у сумі 351,24 грн. (щомісячний платіж) упродовж строку кредитування.
Тобто, сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов'язання (порядок і строки виконання зобов'язання).
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Тобто, зобов'язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов'язання зі сплати комісій та пені є додатковим до основного.
Позивач обов'язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачеві. Останній зобов'язався за договором повертати кредит з процентами періодичними платежами впродовж 24 місяців до 18 вересня 2009 року включно.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань, позивач звернувся в суд із заявою про видачу судового наказу, яку було задоволено та 04 червня 2008 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області видано наказ про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором в розмірі 6 144,89 грн., яка складається з: 4 198,80 грн. - заборгованість за кредитом; 785,77 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1 072,88 грн. - заборгованість за комісією за користування кредитом, 87,50 грн. - пені (а. с. 6). Тобто, позивач пред'явив до відповідача вимогу згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України про повернення достроково всієї суми заборгованості (тіло кредиту, нараховані відсотки, комісія, пеня), яка існувала на момент звернення із заявою про видачу судового наказу.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.
Аналогічна правова позиція щодо строку договору, строку виконання зобов'язання, терміну виконання зобов'язання, нарахування та стягнення процентів (пені, комісії) від суми позики (кредиту) після спливу строку кредитування викладена у постанові ВП ВС від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18).
Оскільки, позивач в 2008 році пред'явив до відповідача вимогу згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, то з цього моменту він втратив право нараховувати передбачені договором проценти, комісію та пеню за кредитом.
За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв'язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору.
На підставі ст. ст. 251, 252, 526, 530, 599, 610, ст. 612, 631, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 280 - 282 ЦПК України, суд
Судові витрати залишити по фактично понесеним.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.В.Авраменко