1Справа № 335/5977/18 2/335/1764/2018
РІШЕННЯ
09 липня 2018 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря Ведмедьової В.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.10.2011 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Комунарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №968. Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу буде проживати з Позивачем. Шлюбні відносини між сторонами припинені з початку 2018 року, у звязку з втратою почуття любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Просила шлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає. Після розірвання шлюбу просить суд залишити прізвище «Волошина».
Позивач у судове засідання не зявлася, суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, на розірванні шлюбу наполягає.
Відповідач у судове засідання не зявився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, відповідно до якої позов визнає та не заперечує проти його задоволення.
За викладених обставин суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засідання, що відповідає положенню ч. 3 ст. 200 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
У звязку з чим, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС № 102264 від 01.10.2011 року, виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 968, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.10.2011 року.
Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 300476, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №434.
Шлюбні відносини між сторонами припинені з початку 2018 року, у звязку із непорозумінням, а також внаслідок різних поглядів на життя, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо, збереження сімї не можливе. Майнового спору між сторонами немає. Неповнолітня дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем.
Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.
Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя являється непорозуміння, а також різні погляди на життя.
Враховуючи, що примирення між сторонами є неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а також враховуючи визнання позову відповідачем, який не заперечує проти розірвання шлюбу, що свідчить про втрату почуття любові та поваги сторонами один до одного, що призвело до фактичного розпаду сімї і примирення між ними неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про розірвання шлюбу.
Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Беручи до уваги, що позивачем було виявлено бажання після розірвання шлюбу іменуватися шлюбним прізвищем, суд вважає за можливе залишити їй після розірвання шлюбу прізвище „Волошина.
Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, а також права неповнолітньої дитини, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги.
Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Однак, позивачем в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України не надано жодних доказів, підтверджуючих факт сплати позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 500 грн., тому суд не знаходить підстав для задоволення позову у цій частині.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 247, 263-265 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити частково.
Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 01.10.2011 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 968 розірвати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище „Волошина.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.В. Калюжна