Єд.унік. № 243/4690/18
Провадження № 2/243/1828/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 липня 2018 року м. Слов'янськ

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Старовецького В.І.

за участю секретаря судового засідання Каліух К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

30 травня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їм на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1.

Згідно з розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації від 20.05.2016 року № 415 «Про перейменування вулиць та інших об'єктів топоніміки в межах населених пунктів Донецької області» в м. Святогірськ Донецької області вул. Островського була перейменована на вул. Івана Мазепи.

В квартирі залишився зареєстрованим відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був зареєстрований у квартирі як член сім'ї. Відповідач у грудні 2012 року зібрав всі свої особисті речі та виїхав в Харківську область для працевлаштування та постійного там мешкання. Дотепер відповідач додому не повернувся, житлом не користується більше 5 років, не сплачує за житлово - комунальні послуги, його фактичне місце проживання їм невідоме.

На підставі викладеного просять суд позбавити ОСОБА_3 права користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог, просив розглянути справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 22).

Позивач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але до судового засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій

наполягала на задоволенні позовних вимог, просила розглянути справу без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. 18).

Відповідач ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про судовий виклик на офіційному веб-сайті Слов'янського міськрайонного суду Донецької області, до судового засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у свою відсутність не надав (а.с.23).

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, але в судове засідання не з'явився без поважнихпричин або без повідомлення причин, не подав відзив на позов та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.

Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності ( статті 13, 41 Конституції України).

Основоположні принципи здійснення повноважень власника сформульовані в статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей.

Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості.

Під правом розпоряджатися розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.

За змістом ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Суд виходить з вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне.

Як встановлено у судовому засіданні, позивачі є власниками квартири АДРЕСА_1 в рівних частках, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.01.1998 року (а.с. 8).

З довідки від 25.05.2018 року виданій ОСОБА_1 виконавчим комітетом Святогірської міської ради, вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 крім нього, зареєстровані: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.9).

Згідно акту, затвердженого секретарем Святогірської міської ради від 25.05.2018 року, зі слів сусідів, ОСОБА_3 дійсно не мешкає у квартирі АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що виїхав до м. Харкова на постійне місце мешкання (а.с.10).

При вирішені даного спору суд керується положеннями глави 2 ЖК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Згідно вимог ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до положення ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселились в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та членами його сім'ї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Судом встановлено, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України, його відсутність не пов'язана з поважними причинами, передбаченими вказаною статтею.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Аналізуючи встановлені обставини по справі і надані докази, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 та за вказаною адресою зареєстрований ОСОБА_3, який з грудня 2012 року по теперішній час у вказаній квартирі не мешкає.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що слід позбавити ОСОБА_3 права користування квартирою АДРЕСА_1.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Оскільки позов судом задоволений, судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду у сумі 704 гривні 80 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 391, 396, 405 ЦК України, ст. 4, 12, 19, 81, 82, 89, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, 61, 64, 65, 71 ЖК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, права користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1судовий збір на користь позивачів: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, які зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_1, в сумі 704 гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя

Слов'янського міськрайонного суду В.І. Старовецький