РІШЕННЯ

іменем України

18 липня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - Бібіка О.В.

за участю секретаря судового засідання - Горобець Н.М.

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа: Зміївський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

12.12.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 з вимогами: стягнути з відповідача неустойку (пеню) у зв'язку з несплатою аліментів за період з 01.12.2006 по 01.12.2017 в сумі 14208 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що з 1999 року по 2010 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, від шлюбу мають двох дочок: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 16.07.2014 змінено розмір аліментів, який було стягнуто на підставі рішення від 14.03.2007, зі ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти у розмірі 400 грн. на кожну дитину щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з часу набрання рішенням чинності і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідач аліменти сплачує нерегулярно, у зв'язку з чим виникла значна заборгованість, яка постійно збільшується. Вказане є підставою для нарахування пені відповідно до положень ст. 196 СК України.

Загальна сума боргу по аліментам станом на 01.12.2017 становить - 22986 грн.

Просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) всього у сумі 14208 грн.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, також подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав.

ОСОБА_2 подано відзив (заперечення) на позовну заяву, де зазначено наступне.

В період з 01.01.2007 по 30.09.2017 він не мав доходів.

Просить застосувати позовну давність до вимог, які заявляються позивачем поза межами річного строку, тобто з 01.12.2006 по 12.12.2016.

Погодився, що на користь ОСОБА_1 може бути стягнута пеня за період з 12.12.2016 по 12.12.2017 в сумі 2277,00 грн., однак просив врахувати, що не має стабільного заробітку, стягнення цієї суми може призвести до виникнення нової заборгованості по аліментах, тому, просить звільнити від її сплати. Просить врахувати, що на його платоспроможність також вплинула крадіжка його особистого майна.

Представник третьої особи Зміївського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області у судове засіданні не з'явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Сторонами визнано, а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 1999 року по 2010 рік перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох дочок: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 16.07.2014 змінено розмір аліментів, який було стягнуто на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 14.03.2007, зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі 400 грн. на кожну дитину щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з часу набрання рішенням чинності і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. (а. с. 13-14, 15).

Із розрахунку заборгованості по аліментам по виконавчим листам №2-158/2007 від 14.03.2007 року та №621/1534/14-ц від 05.08.2014 року вбачається, що ОСОБА_2 аліменти сплачував нерегулярно та не у повному обсязі, заборгованість станом на 01.12.2017 становить 22986,00 грн. (а. с. 17-18).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому СК України.

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Заборгованість по аліментам утворилась через несплату відповідачем своєчасно та в повному обсязі аліментів на утримання дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.12.2006 по 01.12.2017 в сумі 14208 грн.

Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними.

Відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів тієї обставини, що заборгованість виникла не з його вини.

З урахуванням того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилося стягнення аліментів.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості по аліментам за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Розрахунок суми неустойки (пені) проведено позивачем відповідно до вимог закону.

З огляду на вищезазначене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, в межах заявлених нею вимог та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за несплачені відповідачем аліменти за період з 01.12.2006 по 01.12.2017 в сумі 14208 грн.

Відповідачем заявлено про застосування спеціальної позовної давності (ст. 258 ЦК України), як то до вимог про стягнення неустойки (пені), нарахованої за період з 01.12.2006 по 01.12.2016, яка не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

Крім того, відповідач просить звільнити його від сплати неустойки (пені) вказуючи на те, що заборгованість виникла не з його вини, а внаслідок загальновідомого фактору безробіття та відсутності стабільної роботи. Просить врахувати, що на його платоспроможність також вплинула крадіжка його особистого майна.

Твердження відповідача не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, тому не приймаються судом.

Підстав для звільнення ОСОБА_2 від сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів не вбачається.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-267, 280-283 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа: Зміївський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, місце проживання: 63432, сел. Зідьки Зміївського району Харківської області, в-д Робочий, 1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2, місце проживання: 63432, сел. Зідьки Зміївського району Харківської області, вул. Річна, 9) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.12.2006 по 01.12.2017 в сумі 14208 (чотирнадцять тисяч двісті вісім) грн.

Стягнути зі ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, місце проживання: 63432, сел. Зідьки Зміївського району Харківської області, в-д Робочий, 1) до Державного бюджету України (стягувач Державна судова адміністрація України) судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 к., які перерахувати на рахунок дотримувача 6001, дотримувач коштів: ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106, код за ; банк дотримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складене 18.07.2018 року.

Головуючий: О.В. Бібік