Справа № 127/751/18
Провадження № 2/127/133/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.07.2018 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,
секретаря Бондарчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.
Позов мотивований тим, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 2002 року.
Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 09.12.2011 року шлюб було розірвано.
Від спільного шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу проживає разом із матір`ю та повністю знаходиться на її утриманні.
Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 31.08.2011 року у справі №2-1864/11/0206 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.11.2013 року в цивільній справі №127/25582/13-ц зменшено розмір аліментів, що стягуються за рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 31.08.2011 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 з 1/3 на 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця.
На думку позивача, розмір аліментів, визначений за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області підлягає збільшенню до 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з тих підстав, що на даний час неповнолітній син ОСОБА_3 потребує значно більшого догляду та матеріального забезпечення. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Позивач отримає лише заробітну плату і інших доходів немає, та не може забезпечити належний рівень життя сину, що стало підставою звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів.
В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.
Відповідач та його представник позов не визнали. Згідно з їх запереченнями в судовому засіданні позивач жодним чином не мотивує підстави для збільшення розміру аліментів на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При ухваленні рішення Вінницьким міським судом Вінницької області від 06.11.2013 року, яким зменшено розмір аліментів, судом було прийнято до уваги реальні можливості ОСОБА_2 та потреби сина ОСОБА_3 . Серед обставин, які впливали на реальну можливість ОСОБА_2 сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, встановлено те, що на утриманні відповідача знаходиться дружина, він сплачує комунальні платежі та має невисокий розмір заробітної плати. З 06.11.2013 року та до нинішнього дня ніяких змін матеріального стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів не відбулося, а тому і підстав для збільшення розміру аліментів немає.
Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.
Сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 2002 року.
Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 09.12.2011 року шлюб розірвано.
Від спільного шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні.
Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 31.08.2011 року у справі №2-1864/11/0206 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.11.2013 року в цивільній справі №127/25582/13-ц зменшено розмір аліментів, що стягуються за рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 31.08.2011 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 з 1/3 на 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця.
На думку позивача, розмір аліментів, визначений за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області підлягає збільшенню до 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з тих підстав, що на даний час неповнолітній син ОСОБА_3 потребує значно більшого догляду та матеріального забезпечення. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Позивач отримає лише заробітну плату і інших доходів немає, та не може забезпечити належний рівень життя сину.
ОСОБА_1 разом із сином проживають у орендованому приміщенні, за яке щомісячно позивач сплачує 3500 грн. орендної плати та комунальні послуги, що підтверджується договором оренди житла, а також рахунками за надані житлово-комунальні послуги.
Щороку син ОСОБА_4 їздить на відпочинок оскільки потребує оздоровлення. Вартість путівки в середньому складає 1200-1500 грн., що підтверджується довідкою №11 від 27.04.2018 року, виданою Первинною профспілковою організацією Вінницького Державного педагогічного університету імені М. Коцюбинського.
Положеннями ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.
Позивач стверджує, що матеріальний стан відповідача з 2013 року змінився істотно, а твердження ОСОБА_2 про скрутне матеріальне становище і проживання на одну заробітну плату дійсності не відповідає. З 2017 року відповідач має значно вищий офіційний дохід, що підтверджується сумою аліментних відрахувань.
Проте позивач належним чином не мотивує підстави для збільшення розміру аліментів на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначаючи про те, що неповнолітній син потребує значно більшого догляду та матеріального забезпечення, в зв`язку з тим, що збільшуються потреби в навчанні, відвідуванні необхідних гуртків, оздоровлення дитини, то слід зазначити те, що позивач не надала належних доказів таких обставин, адже довідка батьківського комітету 3-Д класу не має достатньої юридичної сили. Що стосується витрат на оздоровлення то розміру аліментів, які сплачує нині ОСОБА_2 достатньо щоб забезпечити оплату вартості путівки та належне оздоровлення дитини.
Згідно з довідкою №30 від 15.03.2018 року КЗ «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №32 Вінницької міської ради» малолітній ОСОБА_3 навчається в 3-му класі вказаного комунального закладу, а тому в судовому засіданні позивач так і не пояснила те, суть обставин про «збільшені потреби в навчанні». Вищезазначені аргументи і пояснення позивача спростовуються положеннями ст. 53 Конституції України та ст. 4 Закону України «Про освіту», відповідно до яких держава гарантує усім громадянам України та іншим особам, які перебувають в Україні на законних підставах, право на безоплатне здобуття повної загальної середньої освіти відповідно до стандартів освіти.
Держава гарантує безоплатне забезпечення підручниками (у тому чисті електронними), посібниками всіх здобувачів повної загальної середньої освіти, педагогічних працівників у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За період з 2013 року і до нині з ОСОБА_2 на користь сина стягнуто значну суму аліментів, що вбачається з довідки №172 від 14.03.2018 року Військової частини НОМЕР_1 та довідки №123 від 13.03.2018 року ПАТ «Вінницька кондитерська фабрика».
Позивач зазначає у відповіді на відзив як підставу для збільшення розміру аліментів те, що вона працює і живе на одну зарплату. Проте, і ОСОБА_2 живе на одну зарплату, але з цієї зарплати він сплачує аліменти на сина, утримує свою матір інваліда 2-ї групи, винаймає житло для себе та своєї сім`ї, сплачує комунальні послуги, утримує дружину та малолітню дитину дружини.
З 2013 р. матеріальний стан ОСОБА_2 жодним чином не змінився в сторону покращення.
Аналізуючи фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, суд дійшов до переконання, що в даному випадку підстави для збільшення розміру аліментів на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які визначені ст. 192 СК України, відсутні.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Згідно з п. 17 цієї ж Постанови зміни законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.
Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 СК України.
Керуючись ст.ст. 141, 180, 181, 183, 192 СК України, ст.ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України повні відомості про учасників справи :
Позивач ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;
Відповідач ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 05.07.2018 р.

Суддя