Справа № 442/395/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2018 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого: судді Борняк Р.О.,

при секретарі: Баран П.Д.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Перемишляни цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором з покликанням на те, що 18.07.2012 р. ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приват Банк» уклали кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 1300,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Протягом строку дії кредитного договору відповідач систематично порушував терміни сплати кредиту і процентів за його користування і станом на 31.10.2017 р. загальна заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» склала 42 362,41 грн., яку просить стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, проте подала відомості про визнання позовних вимог з проханням розгляд справи проводити у її відсутності.

Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Оскільки відповідач визнав, предявлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч.ч.3,4 ст.200, ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі.

Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.526 цього ж Кодексу банк вправі вимагати сплати заборгованості за кредитом, нарахованими відсотками у випадку невиконання відповідачем своїх обов'язків по поверненню кредиту та сплаті відсотків.

Судом встановлено, що 18.07.2012 р. ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приват Банк» уклали кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 1300,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Протягом строку дії кредитного договору відповідач систематично порушував терміни сплати кредиту і процентів за його користування і станом на 31.10.2017 р. загальна заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» склала 42 362,41 грн.

Отже, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити та стягнути з відповідача на користь позивача кошти згідно укладеного кредитного договору.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити. Стягнути з ОСОБА_2, на користь ПАТ «Приват Банк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рах. № 3111, МФО № 305299) - заборгованість у розмірі 42 362,41 грн. та судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1600.00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Апеляційного суду Львівської області через Перемишлянський районний суд Львівської області.

Суддя ОСОБА_3