Справа № 343/992/17
Провадження № 22-ц/779/904/2018
Головуючий у 1 інстанції Андрусів І. М.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Матківський Р.Й., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Петрів Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Долинського районного суду, постановлену суддею Андрусівим І.М. 04 травня 2018 року в м. Долина у справі за заявою ОСОБА_2 про збільшення розміру позовних вимог по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про реальний розподіл спільного майна, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

У червні 2017 року ОСОБА_4 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про реальний розподіл спільного майна. Просила визнати за нею та за відповідачем право власності по 1/2 частині житлового будинку з дерева загальною площею 333,7 кв.м., житловою площею 90,8 кв.м. (об'ємом 1392 куб.м.) в АДРЕСА_3, та земельної ділянки площею 0,1841 га, на якій його було вибудовано; житлового будинку площею 14,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2492 га та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,1319 га, що знаходяться в АДРЕСА_2

У липні 2017 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя. Просив поділити спільне майно подружжя та визнати право власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 79,6 кв.м.; визнати за ОСОБА_4 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на дерев'яний житловий будинок площею 333,7 кв.м. в АДРЕСА_3.

Ухвалою Долинського районного суду від 10.08.2017 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя об'єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про реальний розподіл спільного майна.

06.04.2018 року позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 подав до суду заяву про зміну предмету позову. Просив поділити спільне майно подружжя та визнати право власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 79,6 кв.м.; визнати за ОСОБА_4 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на дерев'яний житловий будинок площею 333,7 кв.м. в АДРЕСА_3.

02.05.2018 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про збільшення позовних вимог.

Дану заяву обґрунтував тим, що перебуваючи у шлюбі із позивачем, за договором дольової участі вони придбали трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, площею 79,6 кв.м. Дана квартира була оформлена на ОСОБА_4

В процесі розгляду справи йому стало відомо, що така квартира відчужена ОСОБА_4 за договором дарування, і перебуває у власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Згоди на таке відчуження позивач не надавав, а тому вважає, що такий договір дарування має бути визнаний судом недійсним.

Також позивач у заяві про збільшення позовних вимог відповідачами, окрім ОСОБА_4, вказав ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Просив визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 12.09.2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, а також скасувати запис №16402110 від 12.09.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_6, скасувати запис №16402110 від 12.09.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_5; поділити спільне майно подружжя та визнати право власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 79,6 кв.м.; визнати за ОСОБА_4 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на дерев'яний житловий будинок площею 333,7 кв.м. в АДРЕСА_3

Ухвалою Долинського районного суду від 04 травня 2018 року заяву ОСОБА_2 про збільшення вимог позовної заяви залишено без розгляду.

На дану ухвалу суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, вважає її такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На його думку, суд безпідставно залишив без розгляду заяву про збільшення позовних вимог на підставі ст. 49 ЦПК України, оскільки жодного судового засідання по суті розгляду справи Долинський районний суд не призначав, сторони пояснень по справі не надавали. Також суд не постановляв ухвалу про закінчення підготовчого засідання та слухання справи по суті. Одним із доказів того, що розгляд справи по суті не розпочинався, є подане представником позивача клопотання про зміну предмету позову, яку ч. 3 ст. 49 ЦПК України передбачено подавати до закінчення підготовчого судового засідання, і яка прийнята судом.

Довідавшись про те, що квартира АДРЕСА_1 відчужена ОСОБА_4 за договором дарування, і перебуває у власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6, він в порядку п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України збільшив розмір позовних вимог, а також визначив відповідачами, окрім ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Виходячи із того, що останні є власниками спірної квартири, а згідно ст. 50 ЦПК України позов може бути пред'явлений до кількох відповідачів, він не вважав за обов'язкову умову залучення інших відповідачів окремим клопотанням.

Також посилається на ч. 1 ст. 188 ЦПК України, якою передбачено, що в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

На підставі наведеного просить ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 04.05.2018 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_2 про збільшення вимог позовної заяви скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 8 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з п. 16 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо залишення позову (заяви) без розгляду.

Постановляючи ухвалу про залишення без розгляду заяви ОСОБА_2 про збільшення вимог позовної заяви, суд першої інстанції виходив із того, що позивач за зустрічним позовом фактично змінив предмет та підстави позовові, що не можна вважати збільшенням позовних вимог. Крім того, виходячи з вимог ст. 49 ЦПК України, право на звернення з вищевказаною заявою на момент її подачі до суду вважається втраченим, оскільки розпочато розгляд справи по суті. При цьому, наведене не порушує право позивача на звернення до суду з окремою позовною заявою.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п'ять днів до початку першого судового засідання у справі.

При цьому, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст.ст. 196, 200 ЦПК України підготовче засідання проводиться в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження для виконання завдання підготовчого провадження. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій. Підготовче засідання має бути розпочате не пізніше ніж через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 9 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судом встановлено, що позивач за первісним позовом ОСОБА_4 у червні 2017 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про реальний розподіл спільного майна. Просила визнати за нею та за відповідачем право власності по 1/2 частині житлового будинку з дерева загальною площею 333,7 кв.м., житловою площею 90,8 кв.м. (об'ємом 1392 куб.м.) в АДРЕСА_3, та земельної ділянки площею 0,1841 га, на якій його було вибудовано; житлового будинку площею 14,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2492 га та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,1319 га, що знаходяться в АДРЕСА_2.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя у липні 2017 року. Просив поділити спільне майно подружжя та визнати право власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 79,6 кв.м.; визнати за ОСОБА_4 в порядку поділу спільного майна право власності подружжя на дерев'яний житловий будинок площею 333,7 кв.м. в АДРЕСА_3.

Відповідно, 10.08.2017 року ухвалою Долинського районного суду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя об'єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про реальний розподіл спільного майна. Справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 04.10.2017 року.

Встановлено також, що ОСОБА_2 02.05.2018 року подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій визначив відповідачами, окрім ОСОБА_4, також ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Просив також визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 12.09.2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, та скасувати запис №16402110 від 12.09.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_6, скасувати запис №16402110 від 12.09.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_5.

З аналізу вищевказаних правових норм та матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду із даною заявою в порушення встановлених процесуальних строків, а тому висновок суду першої інстанції про залишення заяви без розгляду є законним та обґрунтованим.

Ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Долинського районного суду від 04 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 липня 2018 року.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Матківський Р.Й.

Пнівчук О.В.