АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року

м.Харків

справа № 636/2196/17

провадження № 22-ц/790/3453/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого : Колтунової А.І.,

суддів: Пилипчук Н.П., Кругової С.С.

за участю: секретаря - Семикрас О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16 квітня 2018 року, ухваленого суддею - Ковригіним О.С. в залі суду в м.Чугуєві, Харківської області,-

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог посилався на ті обставини, що він перебуває в шлюбі з ОСОБА_2 з 23 вересня 2015 року.

Спільних дітей від даного шлюбу не мають.

В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства у березні 2016 року подружжям був відкритий депозитний рахунок, на якому були розміщенні спільні кошти у розмірі 6000,00 доларів США, що станом на 22 червня 2017 року за курсом НБУ становить 156 120,00 грн.

У зв'язку з чим, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив суд здійснити поділ спільного майна подружжя, стягнувши з ОСОБА_2 на його користь ? частину депозитного вкладу у розмірі 78 480,00 грн. (еквівалентно 3000,00 доларів США на 03 квітня 2018 року згідно офіційного курсу НБУ), що перебувають на депозитному рахунку ПАТ «Укрсоцбанк».

23 жовтня 2017 року ОСОБА_2 подано заперечення на позов, в якому вона просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на ті обставини, що доводи позивача про те, що вони відкрили депозитний рахунок разом не відповідають дійсності. Позивач приховав той факт, що він сам виплачує аліменти та погашає кредит. Зазначені кошти є аліментами, які вона отримує на дитину від шлюбу з громадянином Ливана.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 16 квітня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задоволено. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину депозитного вкладу, що перебував на депозитному рахунку в ПАТ «Укрсобанк», у розмірі 78 480,00 грн. (сімдесят вісім тисяч чотириста вісімдесят) (еквівалент 3000,00 доларів США на 03 квітня 2018 року, згідно офіційного курсу НБУ). Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на ті обставини, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі. Вказує, що вона має доньку від шлюбу, укладеного з громадянином Ливана, який перераховує їй грошові кошти на утримання доньки. Суд не врахував того факту , що в період з 2013 року по 18 серпня 2017 року вона отримала 10 156, 00 доларів США на утримання доньки. Частину грошових коштів, а саме 6 000,00 доларів США відповідач поклала на депозитний рахунок.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не надано.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, суд першої інстанції виходив із того, що в період шлюбу ОСОБА_2 в Чугуївському відділенні ПАТ «Укрсоцбанк» був відкритий депозитний рахунок, на якому були розміщені спільні кошти позивача і відповідача у розмірі 6000,00 доларів США. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають доказам, що містяться в матеріалах справи, та ґрунтуються на нормах матеріального права.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2015 року (а.с. 5).

18 серпня 2017 року рішенням Чугуївського міського суду Харківської області шлюб між сторонами розірвано (а.с. 38).

ОСОБА_2 в Чугуївському відділенні ПАТ «Укрсоцбанк» був відкритий депозитний рахунок на суму у розмірі 6 000,00 доларів США, що станом на 03 квітня 2018 року за курсом НБУ становить 156 960,00 грн., що підтверджується довідкою ПАТ «Укрсоцбанк» № 10.5-186/85-8 від 04 січня 2018 року (а.с. 61).

Відповідно до частини 3 статті 368 ЦК України та частини 1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до статті 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку, вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до пунктів 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Частиною 1 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Із матеріалів справи вбачається, що в період спільного проживання сторін ОСОБА_1 працював в ПАТ «Агорокомбінат», де отримував заробітну плату, яка складається з урахуванням всіх утримань 270 960,28 грн.(а.с. 67).

ОСОБА_2 також працювала.

На утримання дитини від першого шлюбу вона отримувала аліменти (а.с. 40-56).

Проте, при розгляді справи як в суді першої так і апеляційної інстанції, відповідачем не було надано належних та допустимих доказів відносно того, що сума, яка була внесена нею на депозитний рахунок банку, є аліментами.

Факт отримання відповідачем аліментів на утримання дитини від першого шлюбу не свідчить про те, що саме ці гроші були внесені на депозитний рахунок.

Із наданого відповідачем розрахунку вбачається, що за період з 2013 року по серпень 2017 року відповідач отримала на утримання доньки аліменти у сумі 10 156,00 доларів США, а за період перебування сторін в шлюбі і до моменту відкриття депозитного рахунку 3 800,00 доларів США.

На зазначені кошти відповідач утримувала дитину.

На депозитний рахунок грошові кошти безпосередньо не перераховувалися, вони були отримані ОСОБА_2

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів, що сума 6000,00 доларів США, яка була внесена на депозитний рахунок ОСОБА_2 22 березня 2015 року та виплачена останній 22 березня 2017 року у зв'язку з закінченням строку дії договору, тобто після розірвання шлюбу сторін, є аліментами, отриманими ОСОБА_2 на утримання дитини, не надано.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, були перевірені судом апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правові підстави для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 367, ст. 368, ч.1 ст. 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384, ст. 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 10 липня 2018 року.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук