Справа № 133/1338/18
РІШЕННЯ

Іменем України

19.07.18

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Сєчко В.Л. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Козятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою , що втратила право на користування житлом , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом з березня 2018 року.

Свої вимоги мотивувала тим, що відповідно до договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори 06.08.1993 і зареєстрованого в реєстрі за № 2-1265 їй належить квартира АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у вказаній квартирі з 18 червня 2004 року, оскільки являвся її сином. В лютому 2017 року ОСОБА_2 виїхав на заробітки в невідомому напрямку, можливо за межі України і припинив проживання у вказаній квартирі, проте з реєстрації в квартирі АДРЕСА_2 не знявся. З моменту виїзду відповідача, а саме з лютого 2017 року вона не має з ним зв?язку, тому будь-яких контактів не підтримує, в квартирі відповідач з того часу не проживав і не з?являвся. Реєстрація його проживання у будинку перешкоджає їй у здійсненні права повного розпоряджання майном. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не погоджується

Відповідач відзив до суду не подав. Відповідно до ст. 128 ч.2,8 п.4 ЦПК, вважається, що відповідач повідомлений про розгляд справи, а тому суд приймає рішення на підставі доказів наданих позивачем.

З'ясувавши обставини справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 06 серпня 1993 року, посвідченого державним нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1265? ОСОБА_3, та ОСОБА_4, продали, а ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_3. (а.с.7).

Із копії паспорта позивачки, вбачається, що позивачка в цей час була в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5

12 листопада 2006 помер чоловік позивача ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8).

Відповідно до ч 1 ст 22 КпШС ( в редакції яка діяла на час укладення договору купівлі продажу квартири), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Виходячи з положень закріплених ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), а тому квартира АДРЕСА_4 належала ОСОБА_1 та померлому чоловікові ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності.

Відповідач ОСОБА_2 є сином позивача та померлого ОСОБА_5

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_2 являється спадкоємцем першої черги за законом на майно померлого ОСОБА_5 , відповідно до ст.1261 ЦК України, та спадщину прийняв, оскільки на час смерті останнього проживав та зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 18.06.2004.

Виходячи з наведеного відповідач являється співвласником квартири АДРЕСА_5 .

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано доказів , що вона являється єдиним власником квартири та, що відповідач відмовився від прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними

Оскільки відповідач ОСОБА_2 являється власником квартири, а позивачкою не доведено зворотного, а власник майна не може бути визнаний таким , що втратив право на користуванням житлом, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити в задоволені позову.

Керуючись ст. 369,1268 ЦК України , ст. ст.81,259,263-265,279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Козятинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення .

Повне судове рішення складено 19 липня 2018 року.

Суддя підпис ОСОБА_6

З оригіналом вірно: Суддя Секретар

19.07.18