Провадження № 4-с/761/79/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Яриновській Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шеремета Олександра Вікторовича про визнання незаконною та скасування постанови,

в с т а н о в и в :

В листопаді 2017р. скаржник ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з скаргою на дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шеремета О.В., в якій просив суд: визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шеремета О.В. Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 14 вересня 2017р. про закінчення виконавчого провадження, а виконавчий лист повернути до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві для подальшого виконання.

Свої вимоги скаржник обґрунтовував тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016р. по справі № 761/26974/15-ц, на користь скаржника стягнуто з боржника Комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 14658,93 грн.

20 квітня 2017р. старшим державним виконавцем Шереметом О.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного рішення суду, а 14 вересня 2017р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, на підставі п. 9) ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». На думку сторони скаржника зазначена постанова про закінчення виконавчого провадження є незаконною, оскільки скаржником, як стягувачем було отримано лише 11800,44 грн., а не 14658,93 грн., які були стягненні з роботодавця.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 подану скаргу підтримав з підстав, зазначених в ній просив суд скаргу задовольнити, і захистити його порушене право.

Суб'єкт оскарження старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шеремет О.В. в судове засідання не з'явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, поважності причин неявки суд не повідомив, відзив на скаргу не подавався.

Суд, заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_1, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016р. у справі № 761/26974/15-ц, позов ОСОБА_1 до Комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» про поновлення на роботі; стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - задоволено. Поновлено ОСОБА_1 на посаді вартівника служби охорони в Комунальному закладі Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» з 01 вересня 2015р. Стягнуто з Комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 14658,93 грн.

Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шеремета О.В. від 20 квітня 2017р. відкрито виконавче провадження № 53798604 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 22 березня 2017р. Шевченківським районним судом м. Києва у справі №761/26974/15-ц.

17 травня 2017р. боржник повідомив державного виконавця, що на виконання вище зазначеного рішення суду ним було перераховано стягувачу ОСОБА_1 кошти на картковий рахунок відкритому в ПАТ КБ «ПриватБанк» у сумі 14658,93 грн., за вирахуванням утриманого податку з доходів фізичної особи у сумі 2638,61 грн. та військового збору у сумі 219,88 грн., відповідно до положень ст. ст. 14, 163, 164, 167, 168 Податкового Кодексу України, роз'яснень наведених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці».

14 вересня 2017р. старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шереметом О.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав, визначених п. 9) ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).

Звертаючись до суду з вказаною скаргою, скаржник зазначав, що боржником, як роботодавцем не було виконано рішення в повному обсязі, оскільки сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу була сплачена не в повному обсязі.

Разом з тим, як вбачається з довідки за формою ОК-5, виданої позивачу Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, роботодавцем (боржником) дійсно було сплачено скаржнику в серпні 2016р. 14658,93 грн.

Згідно ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що резолютивна частина рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016р. по справі № 761/26974/15-ц, не містить відомостей, що стягнена на користь ОСОБА_1 з Комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу 14658,93 грн. не включає відповідних податків й інших обов'язкових платежів, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення поданої скарги, а дії старшого державного виконавця Шеремета О.В. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9) ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є правомірними.

Керуючись ст. ст. 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 ЦПК України; Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шеремета Олександра Вікторовича про визнання незаконною та скасування постанови - залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду складено 13 липня 2017р.

Суддя: